Провадження № 2/635/724/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

секретар судового засідання Головінов С.В.

розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання спільного майна,

представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 , яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1216311 від 30 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

представник позивача ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на утримання та збереження спільного майна в розмірі 3762,42 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що ОСОБА_3 , є власником 5/6 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 27 лютого 2018 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Цидибрагою С.О. за № 99. Інша 1/6 частина житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 травня 1983 року належить відповідачу. Відповідно до вказаного свідоцтва спадкоємцями ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_6 , донька ОСОБА_7 , син ОСОБА_2 , які проживають в АДРЕСА_1 . Спадщина складається з 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до технічного паспорту вказане домоволодіння складається з будинку літ. "А-1, прибудови літ. А1-1, веранди а,а1, кухні літ. Б,б, гаражу літ. В, погрубу літ. Г, сараю літ. Ж, душу лфт. Д, Л, вбиральні літ. У, колодязю літ. 12, огорожі № 3-4 загальна площа будинку 75,77 кв.м., житлова площа 30,4 кв.м., допоміжна площа 42,5 кв.м. Відповідач усунувся від утримання майна, а тому позивач змушена здійснювати поточний та капітальний ремонт та сплатити за виконані роботи по укріпленню фундаментної частини будинку та окремої допоміжної споруди у зв`язку з просіданням ґрунтів, утримання та технічне обслуговування водопровідних мереж, системи водовідведення, газових приладів та устаткування, за період з 2018-2024 років. У 2018 році ОСОБА_3 сплатила за проведене технічне обслуговування газового опалювального обладнання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на суму 3000 гривень. У 2020 році ОСОБА_3 сплатила за проведене технічне обслуговування газового опалювального обладнання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на суму 3000 гривень. У 2022 році ОСОБА_3 сплатила за проведене технічне обслуговування газового опалювального обладнання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом надання послуг № 36 від 31 жовтня 2022 року на суму 3000 гривень. 23 серпня 2024 року ОСОБА_3 сплатила земельний податок у сумі 994,57 гривень, що передбачає стягнення з відповідача 1/6 частини 165,76 гривень. У 2020 році ОСОБА_3 була змушена здійснювати поточний та капітальний ремонт та сплатити за виконані роботи по укріпленню фундаментної частини будинку та окремої допоміжної споруди у зв`язку з просіданням ґрунтів на суму 9339,74 гривень. Тільки у 2024 році ОСОБА_3 сплатила за газ та доставку природного газу 3240,24 гривень, що підтверджується квитанціями. ОСОБА_3 у вказаному житловому будинку не проживає, але для підтримання його в належному стані підтримує мінімальну температуру щоб система опалення та стіни не зруйнувалися, а тому з відповідача належить стягнути 3240,24/6 = 540,04 гривень. Таким чином, відповідач зобов`язаний компенсувати позивачу за проведене технічне обслуговування газового опалювального обладнання 1500,00 гривень(1/6), 165,76 гривень (1/6) за земельний податок, ремонт на суму 1556,62 гривень (1/6), за газ та доставку газу 540,04 гривень (1/6), а всього в розмірі 3762,42 гривень. Вказані витрати є мінімальними, і більшість робіт та послуг з утримання спільного майна проведено без збереження квитанцій та чеків. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 листопада 2024 року відкрито провадження по справі.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, за письмовою згодою представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21 травня 1983 року Першою Харківського району державною нотаріальною конторою, 1/2 частини житлового будинку та надвірних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної власності в рівних частках: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , про що також свідчать дані реєстраційного посвідчення, виданого 28 травня 1983 року Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації, реєстр № 5673.

За даними договору дарування, посвідченого 27 лютого 2018 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Цидибрагою С.О., реєстр № 99, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 подарували ОСОБА_9 5/6 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

За даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 15 червня 2019 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_11 ».

Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 14 лютого 2018 року, відповідно до якого 5/6 вказаного будинку належать ОСОБА_3 , 1/6 ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Таким чином, судом встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності належить: позивачу ОСОБА_1 5/6 частин, та відповідачу ОСОБА_2 .

Згідно частини першої статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 360 Цивільного кодексу України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини перша статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем в якості доказів витрат на комунальні послуги та утримання житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суду надано:

- копію акту надання послуг № 18 від 31 жовтня 2018 року, згідно якого ОСОБА_3 на рахунок ФОП ОСОБА_12 сплачено 3000,00 гривень за технічне обслуговування газового опалювального обладнання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- копію акту надання послуг № 23 від 29 жовтня 2020 року, згідно якого ОСОБА_3 на рахунок ФОП ОСОБА_12 сплачено 3000,00 гривень за технічне обслуговування газового опалювального обладнання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- копію акту надання послуг № 36 від 31 жовтня 2022 року, згідно якого ОСОБА_3 на рахунок ФОП ОСОБА_12 сплачено 3000,00 гривень за технічне обслуговування газового опалювального обладнання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- копію платіжної інструкції № 0.0..1 від 22 квітня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_13 сплачено 1877,83 гривень за спожитий газ за адресою: АДРЕСА_1 ;

- копію платіжної інструкції № 0.0..1 від 22 квітня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_13 сплачено 426,58 гривень за розподіл (доставку) природного газу за адресою: АДРЕСА_1 ;

- копію платіжної інструкції № 0.0..1 від 09 травня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_13 сплачено 509,24 гривень за спожитий газ за адресою: АДРЕСА_1 ;

- копію платіжної інструкції № 0.0..1 від 08 червня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_13 сплачено 426,59 гривень за розподіл (доставку) природного газу за адресою: АДРЕСА_1 ;

- копію податкового повідомлення-рішення від 30 травня 2024 року та копію платіжної інструкції № 0.0..1 від 23 серпня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_13 сплачено 994,57 гривні податку на нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, загальний розмір підтверджених витрат, понесених позивачем на утримання житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за період з жовтня 2018 року по червень 2024 року складає 13234,81 гривень.

При цьому, суд не відносить до витрат на утримання житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , витрати за придбання матеріалів в ТЦ «Нова Лінія» за квитанціями від 12 грудня 2020 року на суму 5689,74 гривень та від 10 грудня 2020 року на суму 3650,00 гривень, оскільки позивачем не надано доказів, що вказані матеріали використані на утримання житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, ці витрати не підлягають поділу між солідарними боржниками.

Враховуючи, що відповідач є власником 1/6 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , тому зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, позивачем понесені витрати на утримання спільного майна, суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача на користь позивача 1/6 частину понесених витрат на утримання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за період з жовтня 2018 року по червень 2024 року, що складає 2205,80 гривень (1/6 від 13234,81 гривень).

Таким чином суд частково задовольняє позовні вимоги, та питання про розподіл судових витрат вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на утримання спільного майна в розмірі 2205 (дві тисячі двісті п`ять) гривень 80 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимоги ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 568 (п`ятсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 10 липня 2025 року.

Суддя О.М. Пілюгіна