Справа №:755/9703/25
Провадження №: 2-з/755/136/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гончарук В.П., за участі секретаря судового засідання Печуркіної Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Довбах Наталії Петрівни про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 755/9703/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Довбах Наталія Петрівна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2025 року провадження у зазначеній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Довбах Наталії Петрівни про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Вимоги заяви обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат Позивачки ОСОБА_4 , який постійно проживав за адресою АДРЕСА_2 . Ще до смерті братом було складено заповіт (копія додається до матеріалів позовної заяви), в якому зазначалось, що квартиру, яка належить йому на праві приватної власності, він заповідає своїй сестрі, ОСОБА_1 . Після його смерті було відкрито спадкову справу №68365624 у приватного нотаріуса Довбах Наталії Петрівни, Київського міського нотаріального округу. Позивачкою 12 жовтня 2021 року було подано заяву про прийняття спадщини, отриманої за заповітом від брата ОСОБА_4 . Відповідно, нотаріусом 20.07.2022 року було видано Свідоцтво про право на спадщину №69490282 на бланку НСА № 739815. Однак, при подальшому оформленні права власності виникла затримка через те, що з моменту складення Заповіту і до моменту прийняття спадщини, відбулися зміни в назвах вулиць та нумерації будинків, про що і повідомив нас нотаріус. Тому Позивачка, звернувшись до відповідних органів, отримала підтвердження, що колишній номер будинку 2 відповідає теперішньому номеру будинку 4 «в».

Після повторного звернення до нотаріуса справа не отримала руху через необхідність надати докумнти про право власності на будинок, які знаходились в дружини померлого, відповідачки. Однак Відповідачка надавати такі документи відмовлялась і на контакт не йшла. Нотаріус відмовилась приймати документи без Свідоцтва про право власності на квартиру і справа зупинила рух

Таким чином позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Довбах Наталія Петрівна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

Предметом позову є право вйласності на майно вказане у заповііті. Позивачу сцтало відомо, що відповідач має намір виставити вказану квартиру на продаж, що ускладнить в подальшому виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

В судове засідання сторони не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Звертаючись з вказаною заявою до суду заявник вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат Позивачки ОСОБА_4 , який постійно проживав за адресою АДРЕСА_2 .

Ще до смерті братом було складено заповіт (копія додається до матеріалів позовної заяви), в якому зазначалось, що квартиру, яка належить йому на праві приватної власності, він заповідає своїй сестрі, ОСОБА_1 .

Після його смерті було відкрито спадкову справу №68365624 у приватного нотаріуса Довбах Наталії Петрівни, Київського міського нотаріального округу.

12 жовтня 2021 року було подано заяву про прийняття спадщини, отриманої за заповітом від брата ОСОБА_4 .

Відповідно, нотаріусом 20.07.2022 року було видано Свідоцтво про право на спадщину №69490282 на бланку НСА № 739815

Оурім того, як вбачається з Інформаційної довідки Державного реєстру прав на нерухоме майно від 02.05.2025 за № 427738679, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 56, видане ОСОБА_3 24.02.2025 року приватним нотаріусом Довбах Наталією Петрівною у спадковій справі №68365624, остання набула право влсності на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1-10 ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (постанови Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 361/3399/20, від 14 січня 2021 року провадження № 61-16635св20, від 11 листопада 2020 року у справі № 932/14900/19, від 04 червня 2020 року у № 200/12227/17).

Враховуючи наявність спору, обсяг позовних вимог, враховуючи вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, застосування даного заходу забезпечення на спірне нерухоме майно забезпечить неможливість його відчуження/обтяження, що сприятиме можливості розгляду справи у розумні строки, та у разі задоволення або часткового задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, оскільки за умови зміни власника або застосування обтяження відповідне утруднить виконання рішення суду та породить необхідність подальших звернень позивача до суду за захистом своїх прав, отже в такому випадку захист порушених прав не буде ефективним (у разі якщо судом буде встановлено порушення прав позивача та необхідність їх захисту).

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе задовольнити дану заяву про забезпечення позову до розгляду даної справи по суті та набрання чинності судовим рішенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 157ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Довбах Наталії Петрівни про забезпечення позову- задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

-квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження..

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасники справи:

Стягувач:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 );

Боржники:

ОСОБА_3 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 );

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Довбах Наталія Петрівна, (адреса: АДРЕСА_5 ).

Суддя: