Справа № 638/8157/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2025 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючої судді - Лисиченко С.М.,
за участю: секретаря судових засідань- Кот Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
Позивачка ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Чуба С.В., звернулася до Шевченківського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якої просить: стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років; стягувати з ОСОБА_2 на її користь утримання від чоловіка батька дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років.
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 06 січня 2023 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого народилися спільна дитина донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.12.2024 року №374 ОСОБА_1 надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Дитина проживає разом із нею, оскільки відповідач є військослужбовцем та має вимушені часті переїзди пов`язані з роботою. Всі витрати пов`язані з утриманням дитини сплачує вона самостійно. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. На даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, не працює, матеріальної допомоги по безробіттю від держави не отримує.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Харкова від 09.05.2025 справу передано для розгляду до Київського районного суду м. Харкова.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2025 справа розподілена судді Лисиченко С.М.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
Позивачка у судове засідання, призначене 03.07.2025, не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку. Електронним шляхом до суду надійшла заява представника позивачки адвоката Чуба С.В. про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити.
Відповідач у судове засідання, призначене 03.07.2025, не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Електронним шляхом до суду надійшла заява представника відповідача адвоката Апазіді К.Ю. про визнання позовних вимог у повному обсязі. Прохає розглянути справу за відсутністю сторони позивача.
Згідно із частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 06.01.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06 січня 2023 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №13 . Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_5 , дружини - ОСОБА_5 .
Відповідно даних, які містяться у свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 , виданого 18.10.2024 Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено актовий запис за №1561. Батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно даних посвідченням серії НОМЕР_4 від 10 липня 2016 року, ОСОБА_2 є учасником бойових дій.
Згідно даних довідки про доходи військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 служить у військовій частині НОМЕР_1 , його грошове забезпечення за період з жовтня 2024 року по березень 2025 року становить 689686,87 гривень.
Відповідно до частин 2, 3 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР№ 789-XIIвід 27.02.1991 р. та яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно положень вказаної Конвенції кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держава забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
Згідно із частинами 1, 2 статті 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Приписами статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частинами 1, 2 статті 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина 5 цієї статті). Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Частиною 1 статті 191 Сімейного Кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Суд зауважує, що згідно з приписами чинного законодавства, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Разом із цим, позивачкою заявлено позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини до досягнення дитиною трьох років.
Згідно із частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої доньки, ОСОБА_3 , 2024 року народження, в розмірі частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.05.2025 і, з урахуванням заявлених позовних вимог, до досягнення дитиною трьох років.
Що стосується вимог позивачки про стягнення з відповідача утримання від чоловіка батька дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи із дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Згідно із частиною 1 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
За змістом вимог частин 2, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Враховуючи, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на утриманні позивачки, доказів протилежного відповідачем не надано, виходячи з вимог статті 84 Сімейного Кодексу України, суд дійшов висновку, що позивачка має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення донькою трьох років, а тому суд задовольняє вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною трьох років. При цьому суд враховує, що такий розмір аліментів в ході судового розгляду повністю визнаний відповідачем.
Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
За змістом частини 1 статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень.
На підставі викладеного, керуючись Керуючись статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263, 264-265, 280-284, 289, 351, 352, 354,355 ЦПК України суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.05.2025 і до досягнення дитиною трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 01.05.2025 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок на користь держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Відомості про учасників справи:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя - С.М. Лисиченко