Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2352/23
Провадження № 2/376/93/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді Коваленка О.М.,

при секретарі Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.08.2024 до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Соболя Бориса Володимировича про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки на час розгляду справи судом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття та втратив правовий статус дитини, а тому правових підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки особа може бути позбавлена батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років.

В обґрунтування своїх доводів послався на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду № 761/6749/20 від 01.02.2023.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При вирішенні клопотання суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України).

За змістом норм сімейного законодавства (Глава 13 Сімейного кодексу України) та роз`яснень, наведених у п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Згідно ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Аналіз фактичних обставин у справі та наявні докази обґрунтовано підтверджують, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час ухвалення судом судового рішення досяг повноліття, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 йому виповнилося 18 років, та не має статусу дитини в розумінні Сімейного кодексу України.

Отже, з досягненням ОСОБА_3 повноліття відповідач ОСОБА_2 втратив батьківські права по відношенню до нього, гарантовані чинним сімейний законодавством, позбавлення яких було предметом позовних вимог ОСОБА_1 .

Таким чином, на час вирішення клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі предмет спору батьківські права відповідача ОСОБА_2 по відношенню до сина ОСОБА_3 відсутній.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітнім, тобто перестав бути дитиною.

Оскільки предметом спору є саме позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини, а згідно чинного законодавства позов про позбавлення батьківських прав може бути пред`явлений після народження дитини і до досягнення нею повноліття і цей строк є преклюзивним, після того як дитині виповнилось 18 років, такий позов не може бути взятий до уваги, у зв`язку з чим суд або залишає позовні вимоги без задоволення або закриває провадження у справі. Оскільки це є правоприпиняючий юридичний факт, із настанням якого батьківське правовідношення припинилося, тобто припинилися батьківські права, а тому у їх позбавленні немає необхідності, відповідно, немає чого позбавляти відповідача, тобто не існує предмета спору.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на підхід, який Верховний Суд застосував у постанові від 26 червня 2019 року (справа № 13/51-04, провадження № 12-67гс19), слід відступити від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_3 виповнилося 18 років, а отже він досяг повноліття, у зв`язку з чим батьківські права з боку відповідача ОСОБА_2 по відношенню до сина, позбавлення яких є предметом спору за позовом ОСОБА_1 припинилися, що свідчить по відсутність предмету спору на даний час, з урахуванням правового висновку Верховного Суду у постановах від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. 4, 13, 255, 256, 258 ЦПК України, суд

постановив:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М.Коваленко