Справа № 490/3582/25
н/п 2/490/2775/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

09.05.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 , в якій представник позивача просить суд стягнути з відповідачки суму заборгованості за Кредитним договором у розмірі 6754,37 грн.

В обґрунтування вимог посилається на те, що 26 квітня 2019 року між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №0.1369.0419.ФО_К. Відповідачу було надано кредит (товарний кредит UAH 0-10-36) у сумі 5417,00 грн терміном користування: 10 місяців до 26 лютого 2020 року.

АТ «Юнекс Банк» в повному обсязі було виконано свої зобов`язання за Договором №0.1369.0419.ФО_К від 26.04.2019 року, а саме надано відповідачці кошти у розмірі визначеному цим Договором. Однак, відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за Договором, не сплачувала щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов Кредитного договору.

31.03.2021 року між АТ «Юнекс Банк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» (Фактор) укладено Договір факторингу №31/03-2021.

Станом на 31.03.2021 року згідно Реєстру прав вимог сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №0.1369.0419.ФО_К від 26.04.2019 року перед новим кредитором ТОВ «ФК «Омега Фінанс» складає 6754,37 грн, з яких: 4817,01 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 0,93 грн - прострочені проценти за кредитом; 1936,43 грн штрафи, пеня.

Станом на день звернення до суду з даною позовною заявою відповідачкою не вчинено жодних дій щодо погашення вказаної вище заборгованість за кредитним договором №0.1369.0419.ФО_К від 26.04.2019 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.05.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 13.05.2025 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 13.05.2025 року відповідачці був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачці за адресою зареєстрованого місця проживання направлялась копія ухвали про відкриття провадження у справі. Вказане поштове відправлення повернулось на адресу суду 03.06.2025 року з відміткою «повертається, за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п.п. 91, 99, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України №270 від 05.03.2009 року інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка.

Рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

У разі, коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові №922/1714/18 від 17.04.2019 року, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом, неотримання судових повісток особою, які направлялися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання є свідомими, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи.

Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідача про час розгляду справи суд вважає належним.

Тобто, судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідачки про наявність справи у суді та виклик до суду, але вони результатів не дали.

Відповідачка, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, крім іншого, також і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, не скористалась своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову.

Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

26.04.2019 року між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №0.1369.0419.ФО_К.

Відповідно до умов Договору відповідачці було надано кредит (товарний кредит UAH 0-10-36) у сумі 5417,00 грн. на 10 місяців до 26 лютого 2020 року (п. 2.1., п. 2.3.).

Згідно п. 2.3. Договору авансовий платіж становить 0 грн. 00 коп. Пунктом 2.4. частини 2 Договору №0.1369.0419.ФО_К від 26.04.2019 року визначено, що розмір процентної ставки: 0,01%. Процентна ставка є фіксованою.

Відповідно до п. 2.5. Договору визначено розмір комісії за обслуговування Кредиту: в період з 1 по 10 місяць 0,00%, а починаючи з 11 місяця 3,50%. Дана комісія розраховується як процент від суми Кредиту, сплачується щомісячно у гривні у складі ануїтетних платежів. Пунктом 2.6. Договору встановлено розмір комісії за надання Кредиту: 0,00% від суми кредиту, що вказана п. 2.1. Згідно п. 2.7. Договору вказано рахунок для погашення заборгованості (сплати Платежів): 9001.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що підписанням цього Договору Позичальник підтверджує своє розуміння, згоду та приєднання до Правил, які є невід`ємною часиною цього Договору, що оприлюдненні на Офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.unexbank.ua (надалі Правила).

Відповідно до пункту 5.6. Договору визначено, що підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що до підписання ним цього Договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування, реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість Кредиту, відповідно до законодавства України та Додатку №1 до цього Договору.

Позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредитної заборгованості (Кредиту, комісії за обслуговування Кредиту та нарахованих процентів) щомісячно в період з 01 до 10 (включно) число кожного місяця протягом строку дії цього Договору , починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього Договору, шляхом зарахування суми грошових коштів (Платіж) у розмірі в період з 1 по 10 місяць 542,00 грн починаючи з 11 місяця у відповідності до графіку платежів, наведеному у Додатку №1 до цього Договору, на відкритий рахунок, зазначений в п. 2.7. частини 2 цього Договору, відповідно до порядку і умов, визначених у Правилах. Якщо 10-те число припадає на неробочий/святковий день, погашення платежу здійснюється Позичальником в останній робочий день перед таким неробочим/святковим днем. Погашення останнього платежу здійснюється не пізніше останнього дня строку кредиту, визначеного в п. 2.3. частини 2 цього Договору (п. 5.9. Договору).

Додатком №1 до кредитного договору №0.1369.0419.ФО_К від 26.04.2019 року визначено Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитним договором, відповідно до якого кредит надавався строком з 26.04.2019 року по 26.02.2020 року. За вказаний період відповідачка, окрім тіла кредиту у сумі 5417,00 грн., мала також сплатити проценти за користування кредитом у сумі 0,22 грн. Всього сума платежів за кредитом протягом дії договору мала скласти 5417,22 грн.

Крім того, відповідачкою підписано паспорт споживчого кредиту.

Факт видачі АТ «Юнекс Банк» та отримання відповідачкою коштів за кредитним договором підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 26.04.2019 року по 31.03.2021 року.

Відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, не сплачувала щомісячні платежі за кредитом та проценти за користування кредитом та інші платежі, чим допустила порушення умов кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що 28.03.2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту №1 до складу якого входять права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було АТ «Юнекс Банк». Переможцем електронного аукціону є ТОВ «ФК «Омега Фінанс», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 28.03.2021 року.

31.03.2021 року між АТ «Юнекс Банк» (клієнт) та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу №31/03-2021.

Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку №1 до договору факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021 року. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, в день підписання цього договору.

Згідно платіжного доручення №63 від 31.03.2021 року ТОВ «ФК «Омега Фінанс» перерахувало АТ «Юнекс Банк» 4850000,00 грн згідно договору факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021 року.

Згідно з умовами даного договору ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Юнекс Банк» в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №0.1369.0419.ФО_К від 26.04.2019 року, що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є додатком №1 до договору факторингу.

Таким чином, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржниці ОСОБА_1 за кредитним договором №0.1369.0419.ФО_К від 26.04.2019 року.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Реєстру прав вимог станом на 31.03.2021 року сума заборгованості відповідачки за кредитним договором №0.1369.0419.ФО_К від 26.04.2019 року перед новим кредитором ТОВ «ФК «Омега Фінанс» складала 6754,37 грн, з яких: 4817,01 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 0,93 грн - проценти за кредитом; 1936,43 грн - штрафи, пеня.

Кількість днів прострочення по поверненню визначеного графіком платежів частини тіла кредиту, процентів по кредиту, комісії та інших визначених договором платежів станом на 31.03.2021 року складає 660 днів.

Згідно з п. 2.14 договору факторингу ТОВ «ФК «Омега Фінанс» самостійно здійснює надсилання боржникам повідомлень про відступлення.

09.06.2021 року ТОВ «ФК «Омега Фінанс» було направлено на адресу відповідачки повідомлення про відступлення права вимоги №06-21/1172/Ф та надано строк для погашення суми заборгованості за кредитним договором, яка складала 6754,37 грн. Дане повідомлення направлено за адресою місця реєстрації відповідачки, яка зазначена в кредитному договорі №0.1369.0419.ФО_К від 26.04.2019 року, та згідно з відміткою на корінці рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №05 003 957 906 87 повідомлення повернулось за закінченням терміну зберігання.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору (справедливість, добросовісність, розумність). Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення (постанова Верховного Суду від 27.02.2024 у справі №916/2239/22).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Звертаючись із позовом до суду, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» посилається на те, що воно набуло права вимоги до відповідачки на підставі договору факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021 року, що не оспорюється відповідачкою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Як встановлено судом, позичальник належним чином не виконав свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

При цьому суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010, ст.204ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі №607/11746/17).

Як вказано у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №355/385/17 тлумачення ст. 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Разом з тим, суд звертає увагу на правові висновки, наведені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 333/5483/20 (провадження № 61-19321св21), а саме: «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою ПравлінняНаціонального банкуУкраїни від18червня 2003року №254 (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою ПравлінняНаціонального банкуУкраїни від04липня 2018року №75 (у редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій). Таким чином, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами».

Відповідна правова позиція Верховного Суду є сталою.

Так, у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №910/3105/21 зазначено, що: «194. Розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу. 195. Виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. 196. Виписки по особовому рахунку (картковому рахунку) можуть бути належним доказом заборгованості щодо тіла кредиту за кредитним договором, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору».

На підтвердження своїх вимог щодо заборгованості відповідачки за кредитним договором ТОВ «ФК «Омега Фінанс» надало належні, достатні та допустимі докази, зокрема, кредитний договір, оформлений та підписаний його сторонами в установленому законом порядку, первинні бухгалтерські документи про зарахування на рахунок позичальника визначених договором кредитних коштів (виписка по особовому рахунку), договір відступлення прав вимоги (факторингу) за спірним кредитним договором новому кредитору ТОВ «ФК «Омега Фінанс».

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №904/5726/19 у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками.

При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №913/618/21, у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом вимог ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи підтверджено вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки суми заборгованості за кредитним договором №0.1369.0419.ФО_К від 26.04.2019 року у розмірі 4817,94 грн.

У зв`язку з цим, в цій частині заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Щодо нарахованої позивачем штрафів та пені за неналежне виконання відповідачкою своїх боргових зобов`язань у розмірі 1936,43 грн, суд звертає увагу на наступне.

Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час.

Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання.

Отже, беручи до уваги період виникнення зазначених договірних відносин кредитування, що мало місце з 30 червня 2024 року та період відповідного прострочення, вимоги позивача у частині нарахування штрафів та пені не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс» заборгованості за Кредитним договором №0.1369.0419.ФО_К від 26.04.2019 року у загальному розмірі 4817,94 грн (4817,01 грн (тіло кредиту) + 0,93 грн (відсотки).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати (відповідно до розміру задоволених вимог), а саме 1727,17 грн судового збору, сплата якого підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №2360 від 08.05.2025 року.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 247, 258, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» (, адреса: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, офіс 1007) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» заборгованість за кредитним договором №0.1369.0419.ФО_К від 26.04.2019 року у розмірі 4817 (чотири тисячі вісімсот сімнадцять) гривень 94 копійки, з яких: 4817,01 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 0,93 грн - проценти за кредитом.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» суму сплаченого судового збору у розмірі 1727 (одна тисяча сімсот двадцять сім) гривень 17 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін