Справа № 214/6903/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 травня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі :

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 26790 грн. 14 коп., моральну шкоду у розмірі 100000 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 1510 грн. 56 коп., а також стягнути понесені судові витрати, які складаються з наступного: сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку у розмірі 4500 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 25000 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 19 жовтня 2023 року, о 20 год. 32 хв., водій ОСОБА_2 , відповідач у цій справі, керуючи автомобілем марки «Ford Focus», р/н НОМЕР_1 , рухаючись на регульованому перехресті пр. 200-річчя Кривого Рогу та вул. Співдружності в м. Кривому Розі, проявив неуважність до зміни дорожньої обстановки, виконуючи маневр лівого повороту (розвороту) на дозволяючий зелений сигнал світлофора, не переконався в безпечності своїх дій, не надавши перевагу у русі, виїхав на смугу руху мотоциклу «Yamaha XVS 650», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , позивача у цій справі, який рухався прямо у зустрічному напрямку на дозволяючий зелений сигнал світлофора, чим скоротив безпечний боковий інтервал, чим змусив водія мотоциклу різко гальмувати та змінити напрямок руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, а саме: втратив контроль керованого ним мотоцикла, що призвело до його падіння. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, мотоцикл отримав механічні ушкодження, а його водій тілесні ушкодження.Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.01.2024 року у справі №214/9925/23 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. в дохід держави. Згідно висновку транспортно-товарознавчої експертизи №03-11.23 щодо визначення матеріального збитку від 11.11.2023 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого мотоцикла «Yamaha XVS 650», р/н НОМЕР_2 , складає 26790 грн. 14 коп. Таким чином, враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати йому завдану матеріальну шкоду у розмірі 26790 грн. 14 коп. Окрім того, позивач також просить стягнути з відповідача на його користь завдану йому моральну шкоду, яку він оцінює у 100000 грн., що полягає в негативній зміні його життєвого устрою та зниженні якості його життя, у зв`язку з тим, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вимушений був проходити численні обстеження, перебувати на стаціонарному лікуванні, витрачати грошові кошти на своє лікування, у нього з`явилось відчуття страху і тривоги за власну безпеку при керуванні транспортними засобами, через перенесений стрес він втратив здатність спокійно спати, так як у нього постійно присутнє відчуття страху та пригнічення. Разом з тим, позивач зазначає, що відповідач має відшкодувати йому понесені витрати на евакуацію належного йому мотоцикла з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 1510 грн. 56 коп. та понесені судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп., проведенням транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку у розмірі 4500 грн., а також витрати на правничу допомогу згідно договору про надання адвокатських послуг від 20.10.2023 року у розмірі 25000 грн.

Ухвалою суду від 08.10.2024 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався своїм правом та надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відсутні підстави для задоволення позову щодо покладення на нього обов`язку з відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди, оскільки на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», він застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «УПСК» та мав діючий Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/2890472, ліміт відповідальності за яким на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну був установлений у розмірі 160000 грн. Так, заявлена позивачем до відшкодування матеріальна шкода у розмірі 26790 грн. 14 коп. перебуває у межах встановленого страхового ліміту, а відтак має бути покрита у повному обсязі страховою виплатою. Щодо стягнення моральної шкоди, то відповідач зазначив, що на її обґрунтування позивачем не було надано жодного доказу, а відтак, такі вимоги також не підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідач також заперечив щодо стягнення з нього витрат на евакуацію належного позивачу мотоциклу, позаяк такі витрати відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має відшкодовувати також страхова компанія. Заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу відповідач також вважав необґрунтованими, позаяк позивач не долучив до матеріалів справи детального опису робіт, виконаних його адвокатом.

Відповідь на відзив на позов та інші заяви по суті розгляду справи до суду не надходили.

За встановлених обставин суд уважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами, дослідивши які, приходить до наступного.

Так, згідно постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.01.2024 року у справі №214/9925/23, 19 жовтня 2023 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, яка трапилась за вини відповідача у цій справі, який 19 жовтня 2023 року, о 20 год. 32 хв., керуючи автомобілем марки «Ford Focus», р/н НОМЕР_1 , рухаючись на регульованому перехресті пр. 200-річчя Кривого Рогу та вул. Співдружності в м. Кривому Розі, проявив неуважність до зміни дорожньої обстановки, виконуючи маневр лівого повороту (розвороту) на дозволяючий зелений сигнал світлофора, не переконався в безпечності своїх дій, не надавши перевагу у русі, виїхав на смугу руху мотоциклу «Yamaha XVS 650», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , позивача у цій справі, який рухався прямо у зустрічному напрямку на дозволяючий зелений сигнал світлофора, чим скоротив безпечний боковий інтервал, чим змусив водія мотоциклу різко гальмувати та змінити напрямок руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, а саме: втратив контроль керованого ним мотоцикла, що призвело до його падіння. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, мотоцикл отримав механічні ушкодження, а його водій тілесні ушкодження

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчинені вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , мотоцикл марки «Yamaha XVS 650», р/н НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 - позивачу у цій справі.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/3686997, мотоцикл марки «Yamaha XVS 650», р/н НОМЕР_2 , було застраховано у ТДВ СК «Альфа-Гарант». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну була встановлена у розмірі 160000 грн. 00 коп., за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю у розмірі 320000 грн., розмір франшизи 3200 грн.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/2890472, автомобіль марки «Ford Focus», р/н НОМЕР_1 , було застраховано у ПрАТ «УПСК». Строк дії договору страхування при цьому становив із 00 год. 00 хв. 17 червня 2023 року по 16 червня 2024 року включно. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну була встановлена у розмірі 160000 грн. 00 коп., за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю у розмірі 320000 грн., розмір франшизи 3200 грн.

Згідно висновку транспортно-товарознавчої експертизи №03-11.23 щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Yamaha XVS 650», р/н НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 19 жовтня 2023 року, складеного 11 листопада 2023 року судовим експертом Масько В.В. на замовлення позивача, за проведення якої позивачем було сплачено 4500 грн., вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого мотоциклу марки «Yamaha XVS 650», р/н НОМЕР_2 , на дату оцінки дорівнює вартості відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та ПДВ 20% на запасні частини, що підлягають заміні та складає 26790 грн. 14 коп.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Види обов`язкового страхування в Україні визначені ст. 7 Закону України «Про страхування», одним із видів якого є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові від 22.02.2022 року по справі №201/16373/16-ц Велика Палата Верхового Суду зазначила, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Підсумовуючи вищенаведене, слід зробити висновок про те, що у цій справі відповідач, як винуватець дорожньо-транспортної пригоди, має нести відповідальність за завдану шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі різниці між завданою шкодою та лімітом відповідальності страховика. При цьому, ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Так, суд погоджується із наданим позивачем та зазначеним вище висновком транспортно-товарознавчої експертизи №03-11.23 щодо визначення матеріального збитку, заподіяного позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу, а відтак і з визначеним цим висновком розміром, завданих позивачу матеріальних збитків.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У ч. 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Так, суд зазначає, що вказаний вище висновок наданий з дотриманням встановленої ЦПК процедури експертом з транспортно-товарознавчих досліджень, який отримав кваліфікацію судового експерта за спеціальністю «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, заподіяного власнику транспортного засобу», а також із зазначенням того, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Отже, оскільки розмір завданих позивачу матеріальних збитків становить суму в розмірі 26790 грн. 14 коп., що не перевищує ліміт відповідальності страховика згідно наявного у відповідача та діючого на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд приходить до висновку про безпідставність та необгрунтованість пред`явлення в цій частині позовних вимог до відповідача як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такий, як страхувальник, який уклав відповідний договір страхування і сплатив страхові платежі, має нести відповідальність за завдану шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі різниці між завданою шкодою та лімітом відповідальності страховика, що і буде відповідати інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, суд зазначає, що також не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з евакуацією належного позивачу мотоциклу у розмірі 1510 грн. 56 коп., позаяк такі витрати відповідно до викладених вище положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має відшкодовувати також страховик.

Стосовно позовних вимог щодо відшкодування відповідачем на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість подовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Так, зважаючи на вищевикладене, суд зазначає, що обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна позивача, покладено саме на особу, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, тобто на відповідача, позаяк його вина у скоєній дорожньо-транспортній пригоді, під час якої було пошкоджено керований позивачем транспортний засіб, повністю підтверджується доказами у справі, зокрема постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.01.2024 року та відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України ця обставина доказуванню не підлягає.

При цьому, суд погоджується із доводами позивача, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він пережив нервове потрясіння, отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим проходив відповідні обстеження та перебував на стаціонарному лікуванні, крім того, внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу він втратив можливість користуватись ним, у нього з`явилось відчуття страху і тривоги за власну безпеку при керуванні транспортними засобами, через перенесений стрес він втратив здатність спокійно спати, так як у нього постійно присутнє відчуття страху та пригнічення, а тому суд уважає, що позивачеві було спричинено моральної шкоди.

Разом з тим, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд, окрім вищевикладеного, також ураховує такі критерії визначення розміру відшкодування моральної шкоди, як ступінь вини відповідача, який вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не визнавав, вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу під керуванням позивача, а також той факт, що відповідач на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди мав діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що мало б в деякій мірі убезпечити позивача від переживань з приводу відшкодування завданої матеріальної шкоди, а тому вважає, що позивачеві спричинено моральної шкоди, яку оцінює в 30000 грн. та яку вважає не більш, ніж достатньою для розумного задоволення потреб позивача і не призведе до його збагачення та при встановлених обставинах становитиме достатньо справедливу сатисфакцію.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо відшкодування понесених судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, згідно визначеної позивачем ціни позову та наявної в матеріалах справи квитанції убачається, що позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. та який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Разом з тим, позивачем була сплачена вартість проведення транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку, за проведення якої позивачем було сплачено 4500 грн., які суд, відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, відносить до витрат, пов`язаних із розглядом справи та в стягненні яких слід відмовити у зв`язку з відмовою позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріального збитку, завданого пошкодженням належного йому мотоциклу.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях №13-рп/2000 від 16.11.2000 року, №23-рп/2009 від 30.09.2009 року. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, аналіз доказів наданих позивачем на підтвердження факту понесених ним витрат на правничу допомогу, зокрема договору про надання правничої допомоги від 20.10.2023 року та квитанції №115703793 від 20.11.2023 року про сплату позивачем грошових коштів у розмірі 25000 грн. за послуги згідно договору про надання правничої допомоги від 20.10.2023 року, наводить суд на висновок про те, що такі судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 5845 грн. 64 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 30000 грн. 00 коп., витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. та витрати пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 5845 грн. 64 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.