2-ві/465/9/25
У Х В А Л А

11.07.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі головуючого судді Гулієвої М. І.,секретаря Лондар А.,розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Коліщук З. М. у цивільній справі № 466/11526/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та морольної шкоди,-

встановив:

у провадженні судді Франківського районного суду м. Львова Коліщук З. М. перебуває цивільна справа № 466/11526/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та морольної шкоди.

04.07.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відвід головуючій судді Коліщук З. М. від подальшого розгляду даної справи мотивуючи тим, що суддя Коліщук 3. М. не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу, оскільки сумнівається у її неупередженості, об?єктивності та професійній компетентності. Зокрема, 14 квітня 2025 року ухвалою суду було відкрито загальне позовне провадження у справі. Всупереч приписам частини 1 статті 190 ЦПК України копія згаданої ухвали позивачеві надіслана не була. Всупереч приписам частини 5 статті 128 ЦПК України судову повістку про виклик на 15 травня 2025 року судом позивачеві також надіслано не було. Жоден із учасників справи заяви в порядку частини 13 статті 128 ЦІК України до суду не подавав,однак суддя Коліщук 3.М. друге засідання поспіль надсилає повідомлення мобільним зв`язком, при цьому зазначаючи про відсутність фінансування на поштову кореспонденцію. 02 липня 2025 року йому вдруге SMS повідомленням 0 8 год. 55 хв.було надіслано повідомлення про виклик до суду на 11 год. 03 липня 2025 року. Просить заяву задоволити, відвести суддю Коліщук З. М. від розгляду справи.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 09.07.2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Коліщук З. М. у цивільній справі № 466/11526/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та морольної шкоди - відмовлено за безпідставністю. Заявлений відвід передано для розгляду судді, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 10 липня 2025 року заява ОСОБА_1 про відвід судді Коліщук З. М. у справі № 466/11526/24 розподілена на суддю Гулієву М. І.

У відповідності до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першої статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частиною 8 ст. 40 ЦПК України, передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

У зв`язку з наведеним суд вважає доцільним заяву про відвід розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за ч. 13 ст.7 ЦПК України та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису, як це передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, розглянувши заяву про відвід судді Коліщук З. М. дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Статтею 36 ЦПК України визначенні підстави для відводу (самовідводу) судді.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Причому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Вказане узгоджується із Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схваленими Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

З аналізу вище зазначеної норми вбачається,що відвід має бути вмотивований - з зазначенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу , обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відсутність вмотивованості відводу є підставою для відмови у його задоволенні.

Як вбачається з поданої заяви про відвід, така не містить аргументів, які б підтверджували наявність підстав для відводу.

Окрім того, у суді протягом тривалого часу відсутнє фінансування для відправлення поштової кореспонденції, що стверджується наявним у справі актом від 01.07.25, затвердженим керівником апарату Франківського районного суду м.Львова.

У своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово виснував, що якщо учасник справи надав суду телефон та електронну адресу, зазначивши їх у скарзі,позові, заяві, то можна припустити, що він не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, у свою чергу, покладає на особу обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. Отже, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою вказаних ним засобів зв`язку, діє правомірно й добросовісно (постанова Верховного Суду від 28 червня 2023 року, справа № 757/48467/21, постанова Верховного Суду від 23.01.25 у справі №591/4693/15).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи доводи заявника, викладені в заяві про відвід, суд приходить до висновку, що вказані доводи як окремо, так і в сукупності, не є такими, що об`єктивно свідчать про наявність упередженості судді та не є відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України підставою для відводу судді, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу та відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Коліщук З. М. у цивільній справі № 466/11526/24 .

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України -

постановив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Коліщук З. М. у цивільній справі № 466/11526/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та морольної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Гулієва