Справа № 347/2290/24
Провадження № 22-ц/4808/765/25
Головуючий у 1 інстанції КНИЩУК Р. М.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Баркова В. М.,

суддів: Василишин Л. В.,

Максюти І. О.,

секретар: Петрів Д. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Романенко Євген Олександрович, Івано-Франківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2025 року в складі судді Книщука Р. М., ухвалене в м. Косів Івано-Франківської області у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», Івано-Франківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг про захист прав споживачів, визнання боргу безпідставним та зобов`язання щодо його списання,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг про захист прав споживачів, визнання боргу безпідставним та зобов`язання щодо його списання.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, який постачається йому в житловий будинок АДРЕСА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 . Вказану послугу з газопостачання він одержував від постачальника ТзОВ «Івано-Франківськгаз Збут», а з 01 травня 2022 року без відома та повідомлення, позивача переведено на обслуговування до ТзОВ «ГК «Нафтогаз України».

У травні 2022 року ТзОВ «Івано-Франківськгаз Збут» в телефонному режимі повідомило позивача про наявність у нього переплати за спожитий природних газ з подальшим надісланням йому Акту звірки взаємних розрахунків за період з 01 серпня 2021 року по 30 червня 2023 року. Згідно вказаного Акта станом на 01 серпня 2023 року обліковується переплата за послуги постачання природного газу в сумі 38,65 грн. Боргу- 0. Субсидія 0.

Натомість актом звіряння розрахунків за природний газ з 01 травня 2022 року по 31 жовтня 2023 року надісланим ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» вбачається, що станом на 31 жовтня 2023 року у позивача наявна заборгованість у сумі 1 222,30 грн. Пізніше у серпні 2022 року позивач отримав розрахунок від ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» за спожитий газ в якому також йдеться про наявність у останнього заборгованості. Проте, за його показами лічильника і здійсненої ним оплати такого боргу немає, оскільки станом на 01 травня 2022 року показник становив 70434, а на 30 листопада 2022 року 70799, тобто 365 кубів та згідно розрахунку 365х796=2905,40 грн.

Щодо невчасної сплати коштів за надані послуги у період травня червня 2022 року, то позивач зазначає, що працівники Укрпошти йому повідомили, що не володіють інформацією про тарифи щодо вказаних послуг, а тому оплату не взяли. Плату за вказані два місяці у сумі 159,20 грн позивач вніс 01 серпня 2022 року, що підтверджується квитанціями про оплату. Крім цього, через борг, який виник з вини відповідачів, йому відмовлено у призначенні житлової субсидії.

З наведених підстав, просив:

- зобов`язати Івано-Франківську філію ТОВ «Газорозподільні мережі України» та ТзОВ ГК «Нафтогаз України» в узгоджений з позивачем час провести звірку витрат природного газу, нарахувань та оплат (помісячно) по АДРЕСА_1 з наданням відповідних детальних роз`яснень по нарахуванням за спожитий природний газ;

- визнати борг за споживання природного газу у сумі 1 222,30 грн. таким, що нарахований ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» на особовий рахунок № НОМЕР_1 безпідставно та зобов`язати списати нараховану заборгованість;

- стягнути з відповідачів в солідарному порядку відшкодування в сумі 8 985, 24 грн за субсидію житлово-комунальних послуг за опалювальний період з 01 жовтня 2023 року по 30 квітня 2024 року;

- стягнути з відповідачів в солідарному порядку моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2024 року клопотання ТзОВ « Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» задоволено. Закрито провадження у даній цивільній справі.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2024 року скасовано. Справу направлено для продовження розгляду до Косівського районного суду Івано-Франківської області.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано борг за спожитий природний газ у сумі 1 222,30 грн таким, що нарахований ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» на особовий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 безпідставно та зобов`язано ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» списати з особового рахунку № НОМЕР_1 нараховану заборгованість у сумі 1 222,30 грн.

Стягнуто з Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» та ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» в солідарному порядку 8 985, 24 грн в порядку відшкодування за субсидію житлово-комунальних послуг за опалювальний період з 01 жовтня 2023 року по 30 квітня 2024 року та 2 000 грн моральної шкоди.

В задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» та ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» в узгоджений з ОСОБА_1 час провести звірку витрат природного газу, нарахувань та оплат (помісячно) за адресою АДРЕСА_1 з наданням відповідних детальних роз`яснень по нарахуванням за спожитий природний газ відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Романенко Є. О., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а також відмови у зобов`язанні Івано Франківську філію ТзОВ «Газорозподільні мережі України» та ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» в узгоджений з ОСОБА_1 час провести звірку витрат природного газу, нарахувань та оплат (помісячно) за адресою АДРЕСА_1 з наданням відповідних детальних роз`яснень по нарахуванням за спожитий природний газ - скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд частково задовольняючи вимогу про стягнення моральної шкоди з відповідачів не в повній мірі оцінив тривалість та глибину моральних страждань позивача, яких він зазнав від протиправних дій відповідачів.

Так, отримані позивачем повідомлення від представників ТзОВ «ГК» Нафтогаз України» про начебто наявну заборгованість за спожитий природній газ, фактично завдали йому непоправного фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення та позбавлення можливості реалізації його звичок і бажань, оскільки окрім впливу на здоров`я, ОСОБА_1 тривалий час відчував себе пригніченим та знедоленим.

Враховуючи вищенаведене, визначений апелянтом розмір на відшкодування моральної шкоди у сумі 20 000 грн відповідатиме засадам розумності і справедливості.

Крім того, суд відмовляючи у задоволенні вимоги про зобов`язання Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» та ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» в узгоджений з позивачем час провести звірку витрат природного газу, нарахувань та оплат з наданням відповідних детальних роз`яснень по нарахуванням за спожитий природний газ, зазначав, що вона не підлягає до задоволення з тих підстав, що матеріали справи містять достатньо фінансових документів про проведення взаємних звірок на підставі яких судом прийнято рішення щодо фактичних обставин даної справи, а тому суд не вбачає необхідності та доцільності у проведенні повторної звірки.

Однак, вказаний висновок суду є помилковим, оскільки проведення такої звірки є необхідною умовою для запобігання можливих подібних порушень зі сторони відповідачів у майбутньому та буде сприяти повному відновленню порушених прав позивача.

Не погодившись з рішенням суду, представник Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільчі мережі» подалаапеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність рішення суду фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 стосовно Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не взяв до уваги те, що надавачем послуг з розподілу природного газу в період 2022 вересень 2023 року був Оператор ГРМ АТ «Івано-Франківськгаз» відповідно до виданої ліцензії, а не Івано-Франківська філія ТзОВ «Газорозподільні мережі України». Право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу на території Івано-Франківській області Івано-Франківська філія ТзОВ «Газорозподільні мережі України» отримало тільки з 01 жовтня 2023 року, у відповідності до постанови НКРЕКП № 1769 від 29 вересня 2023 року «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТзОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» діяльності з розподілу природного газу».

Беручи до уваги вищенаведене, та те, що між Івано-Франківською філією ТзОВ «Газорозподільні мережі України» та ОСОБА_1 , в період виникнення заборгованості (травень 2022 вересень 2023 року), були відсутні будь-які договірні чи інші правові відносини, Івано-Франківська філія ТзОВ «Газорозподільні мережі України» жодним чином не могла порушити право позивача в розумінні ЗУ « Про захист прав споживачів».

Крім того, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів завдання йому моральної шкоди та підстав для відшкодування грошових коштів за субсидії на житлово-комунальні послуги саме Івано-Франківською філією ТзОВ «Газорозподільні мережі України», у зв`язку з чим така вимога задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі, представник ТзОВ Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано те, що ТзОВ ГК «Нафтогаз України» не є Оператором ГРМ та не надає позивачу послуг з розподілу природного газу, а тому є неналежним відповідачем за даним позовом, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову у даній справі.

Що стосується правомірності проведених розрахунків за спожитий газ, то апелянт наголошує на тому, що відповідач є постачальником природного газу та не надає послуги з розподілу природного газу, зокрема, не визначає фактичні обсяги споживання природного газу на підставі показань газових лічильників. Разом з тим, Товариством було надано до суду актуальний витяг з білінгової системи по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 травня 2022 по 31 січня 2025 року. Інших даних щодо спожитих позивачем обсягів природного газу до ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» від операторів ГРМ у встановлений законодавством спосіб не надходило. Разом з тим, висновки суду першої інстанції щодо розбіжностей проведених споживачем оплат, а саме в частині відхилення у даті та сумі оплат містять невідповідність фактичним обставинам справи та є безпідставними, оскільки у відповідних розрахунках відображено саме дати зарахування коштів на рахунок Товариства.

Щодо задоволеної судом вимоги в частині відшкодування позивачу субсидії житлово-комунальних послуг, то апелянт зауважує, що до уповноважених органів відповідальних за питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг відносять відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування визначені пунктом 31 Порядку, а не суб`єкти господарювання, що надають комунальні послуги, зокрема, Товариство. До того ж, апелянт наголошує, що ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» не здійснює нарахування субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а виключно передає інформацію щодо наявності/відсутності заборгованості за спожитий природний газ. Натомість право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг кожному громадянину гарантується державою.

Крім того, суд частково задовольняючи позовну вимогу в частині стягнення моральної шкоди не врахував того, позивачем не надано жодних доказів завдання йому моральної шкоди, а також того, що обраний позивачем спосіб захисту поновить його порушене право (за його наявності)

Також, варто зауважити, що ОСОБА_1 у своїй позовній заяві жодним чином не наводить підстав своїх матеріально - правових вимог до ТзОВ «ГК «Нафтогаз України», а також не зазначає в чому саме полягає його порушене право та яким чином має відбутись його поновлення. Отже, відсутність обставин, які підтверджували б факт порушення права особи, за захистом якого вона звернулась, а також законна можливість відповідача його відновлення, є самостійною підставою для відмови у задоволенні такого позову, що, у свою чергу, також було проігноровано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу Клима П. О.,представник ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» посилаючись на протиправність висновку суду щодо задоволення вищенаведених позовних вимог, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

У відзиві на апеляційні скарги Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» представник ОСОБА_1 адвокат Романенко Є. О. зазначає, що доводи відповідачів є необґрунтованими у зв`язку з чим не заслуговують на увагу. Разом з тим апелянт не може погодитись з вказаним рішенням суду в частині часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди а також відмови у зобов`язанні Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» та ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в узгоджений з ОСОБА_1 час провести звірку витрат природного газу, нарахувань та оплат (помісячно) за адресою АДРЕСА_1 з наданням відповідних детальних роз`яснень по нарахуванням за спожитий природний газ.

У цій частині рішення суду є незаконним внаслідок неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. У зв`язку з чим просить апеляційні скарги Івано - Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Представник Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Романенка Є. О., які просили задовольнити свою апеляційну скаргу та залишити без задоволення апеляційні скарги Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» та ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», а також пояснення представників Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» Поповича В. В. та ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» Плигань І. Ю., які просили задовольнити свої апеляційні скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а апеляційні скарги Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» та ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Як вбачається із змісту позовних вимог, матеріалів справи та пояснень сторін в судовому засіданні апеляційного суду, спір між сторонами виник з приводу заборгованості за спожитий газ за період з 01 травня по 30 листопада 2022 року.

Відповідно до п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних системУкраїни оператор газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ) суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; оператор газотранспортної системи (далі Оператор ГТС) суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Пунктом першим глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем України визначено, що Оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, яка видається Регулятором.

До основних функцій Оператора ГРМ, серед інших, належить забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, в ГРМ (підп. 8 п. 3 глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем України).

Івано-Франківська філія ТзОВ «Газорозподільні мережі України» здійснює діяльність з розподілу природного газу на території Івано-Франківської області починаючи з 01 жовтня 2023 року на підставі Постанови НКРЕКП від 29 вересня 2023 року № 1769 за винятком споживачів АТ «Тисменицгаз».

Дію ліцензії АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу зупинено з 01 жовтня 2023 року на підставі Постанови НКРЕКП від 29 вересня 2023 року № 1772.

Під час розгляду справи по суті суд першої інстанції не звернув увагу на заперечення Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» проти позовних вимог ОСОБА_1 про те, що воно здійснює свою господарську діяльність з розподілу природного газу на території попередньо здійснюваної ліцензійної господарської діяльності АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» лише з 01 жовтня 2023 року та обліковує за позивачем заборгованість, яка виникла в період діяльності цього акціонерного товариства.

Таким чином позовні вимоги до Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» щодо заборгованості в розмірі 1 222 грн. 30 коп. за період з 01 травня по 30 листопада 2022 року заявлені до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні вимог. В зв`язку із цим інші позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними.

Не підлягають задоволенню й позовні вимоги до ТзОВ ГК «Нафтогаз України», оскільки це товариство не є Оператором ГРМ та не надає позивачу послуг з розподілу природного газу, а тому також є неналежним відповідачем у справі.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, відтак рішення суду необхідно скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романенко Євген Олександрович залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Івано-Франківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» задовольнити.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2025 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», Івано-Франківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживачів, визнання боргу безпідставним та зобов`язання щодо його списання відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 11 липня 2025 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта