єдиний унікальний номер справи 546/1259/24
номер провадження 2/546/129/25
РІШЕННЯ

іменем України

02 липня 2025 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Лівер І.В.,

за участю секретаря судового засідання Лещенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Решетилівка Полтавської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом

УСТАНОВИВ:

Представником ОСОБА_1 ОСОБА_5 подано до суду позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24 лютого 2022 року №37 призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 , бачиться, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій. З довідки військової частини НОМЕР_3 бачиться, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 з 01.12.2023 по теперішній час. Літом 2024 року ОСОБА_2 повідомив йому, що помер його брат ОСОБА_7 і він звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини після його смерті. Під час збирання документів для оформлення спадщини ним в житловому будинку, де проживав його брат після смерті їх батька було виявлено заповіт ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 06 червня 2013 року за життя ОСОБА_8 розпорядився своєю власністю на випадок своєї смерті шляхом вчинення заповіту, який був посвідчено Кириченко Т.М., державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори. З даного заповіту вбачається, що ОСОБА_8 на випадок смерті робить розпорядження, а саме належну йому на праві приватної власної земельну ділянку розміром 4,11 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:005:0067, що розташована на території Решетилівської селищної ради Решетилівського район, Полтавської області, повністю заповідає ОСОБА_1 , 1971 року народження. Заповіт виготовлено та посвідчено у двох примірниках, один з яких видається заповідачу, а інший залишається на зберіганні у справах Решетилівської державної нотаріальної контори. ОСОБА_8 був власником земельної ділянки площею 4,11 гектарів, кадастровий номер :00:005:0067, цільових призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованого на території Решетилівської селищної ради Полтавської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ПЛ №001455. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер, про що 09 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис № 121, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 . 21 вересня 2024 року ОСОБА_9 , державний нотаріус Решетилівської державної нотаріальної контори, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини. З даної постанови бачиться, що в Решетилівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 за №31/2014. Спадщину за заповітом, посвідченим Бєлашом Ю.Д., приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу 02.03.2004 року за реєстром №261 прийняв ОСОБА_7 , син померлого. Дочка померлого ОСОБА_10 від прийняття спадщини відмовилась. Інші заяви та претензії не надходили. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. ОСОБА_8 залишив заповіт, посвідчений Кириченко Т.М., державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори 06.06.2013 року за реєстром №1-521, яким належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :00:005:0067, площею 4,11 га, заповідав ОСОБА_1 . Заповіт станом на 21.09.2024 не змінений і не скасований. У встановлений законом термін, ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини не подавав і разом із спадкодавцем на день його смерті не проживав. Тобто, нотаріусом не здійснювалися спроби власноруч, протягом визначеного законом строку, розшукати спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 , який ним же і було посвідчено, що свідчить про неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця ОСОБА_8 , який за життя не скасував заповіт. З довідки виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 30 серпня 2024 року вбачається, що померлий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідає до погосподарської книги, проживав за адресою: АДРЕСА_1 У будинку на день смерті були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Білаша Ю.Д. відкрито спадкову справу після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 . Станом на 18 листопада 2024 року спадщину прийняли: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підстава: спадкова справа №10/2024 за 2024 рік. Таким чином, він не є спадкоємцем за законом (не є родичами чи членами сім`ї) і відповідно не мав підстав звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки не дізнався про існування заповіту. Спільно з померлим не проживав. Нотаріусом не здійснювалися спроби своєчасно, протягом визначеного законом строку, розшукати спадкоємця за заповітом, який ним же і було посвідчено. Повідомлення про закликання його до спадщини не здійснювалося шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо місце проживання або роботи невідомі. Лише у 2024 році ОСОБА_2 надав йому заповіт померлого ОСОБА_8 , який було посвідчено Кириченко Т.М., державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори та Державний акт на право приватної власності на землю серії ПЛ №001455, які необхідні для оформлення спадщини та не заперечував щодо отримання ним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цю земельну ділянку задля здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 три місяці після набрання судовим рішенням законної сили.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2024 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 21 січня 2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано з Решетилівської державної нотаріальної контори завірені належним чином копії матеріалів спадкової справи № 31/2014.

15 травня 2025 року на виконання вимог ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 21 січня 2025 року надійшла з Решетилівської державної нотаріальної контори завірена копія спадкової справи № 31/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 .

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 02 червня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином.

Представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. 02.07.2025 представником до суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день та місце розгляду справи. 14.01.2025 надав до суду заяву, в якій зазначає, що ним визнаються обставини, які було викладено у позовній заяві, просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги визнає.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином. 27.01.2025 надала до суду заяву, в якій зазначає, що нею визнаються обставини, які було викладено у позовній заяві, просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги визнає.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день та місце розгляду справи. 14.01.2025 надав до суду заяву, в якій зазначає, що ним визнаються обставини, які було викладено у позовній заяві, просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги визнає.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Цивільний процесуальний кодекс України в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 , що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 , виданого 09 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Решетилівського районного управління юстиції у Полтавській області.

З копії Державного акту серії ПЛ № 001455, виданого 29 січня 2004 року, вбачається, що ОСОБА_8 належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,11 га, розташована на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області.

За життя 06 червня 2013 року ОСОБА_11 було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М., відповідно до якого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , на випадок своєї смерті, належну йому на праві приватної власності земельну ділянку розміром 4,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:005:0067, що розташована на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області, заповів повністю ОСОБА_1 .

Відповідно до даних довідки Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 30.08.2024 № 10-09/1/1869, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_10 відповідно до погосподарської книги проживав за адресою: АДРЕСА_1 . У будинку на момент смерті були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Згідно із даними довідки від 18.11.2024 № 182/02-14 приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлаша Ю.Д., повідомляє, що приватного нотаріуса відкрита спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_14 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_15 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , спадкова справа № 10/2024 за 2024 рік.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 01.12.2023 по теперішній час, є учасником бойових дій, призваний на військову службу під час мобілізації на підставі Наказу № 37 від 24.02.2022.

Постановою державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори Полтавської області від 21 вересня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлого ОСОБА_8 , з підстав відсутності факту прийняття спадщини.

З копії спадкової справи № 31/2014, відкритої Решетилівською державною нотаріальною конторою Полтавської області вбачається, що після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , заведена спадкова справа №31/2013, в якій знаходиться заява від 10 лютого 2014 року ОСОБА_10 про відмову від прийняття спадщини, заява ОСОБА_7 про прийняття спадщини від 10 лютого 2014 року. Інформаційна довідка із Спадкового реєстру № 78445757 про наявний чинний заповіт ОСОБА_8 від 06.06.2013 ВТЕ 970637, номер в реєстрі 1-521, заява від 21.09.2024 представниці ОСОБА_1 - ОСОБА_13 про прийняття спадщини. Копія заповіту від 06.06.2013, посвідченого державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори, номер в реєстрі 1-521. Постанова від 21.09.2024 № 742/02-31 про відмову ОСОБА_1 у вчинені нотаріальних дій.

Як вбачається з дослідженої копії спадкової справи № 31/2013, Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Нормами частини 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом частини 1 та 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України зазначено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 № 487/2375/18, від 17.02.2020 № 357/732/19, від 27.02.2020 у справі № 419/3788/17, від 21.05.2020 у справі № 404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

У постанові ВСУ від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, у постанові КЦС ВС від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) було зроблено висновок, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, у постанові ВП ВС від 26.06.2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) вказаний висновок було деталізовано наступним чином:

«З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування.

Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (у зв`язку зі своєю спорідненістю зі спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність в нього права на спадкування.

З урахуванням наведених мотивів цієї постанови Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації, зазначивши таке:

- необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права;

- втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини;

- спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини;

- тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування)».

Позивач обгрунтовує причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , тим що був необізнаний про наявність заповіту на його ім`я, літом 2024 року ОСОБА_2 повідомив про те, що у будинку брата ОСОБА_7 збирав документи для оформлення спадщини після його смерті і ним був знайдений заповіт ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 , він не спадкоємцем за законом, родичем чи членом сім`ї спадкодавця ОСОБА_8 .

Враховуючи, що необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги, або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Позивач не є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_8 , не був обізнаний про існування заповіту на його ім`я, тому такі обставини є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявних для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Як встановлено у ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні підстави для визнання позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_14 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. 3, 4, 12, 81, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 три місяці після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний, РНОКПП - НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса для кореспонденції: АДРЕСА_3 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ;

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_15 РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення складено 09.07.2025

Суддя І.В. Лівер