Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3734/25
Провадження № 2/711/1892/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Кошубінській Л.В.

за участі:

представника позивача Блізнєцова Є.А.,

представника відповідача Алєксєєв В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ТДВ «СГ «Оберіг» на свою користь 5 000 грн. в якості відшкодування витрат на оплату послуг автотоварознавчої експертизи та 5 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Додатково позивач просив компенсувати йому за рахунок відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування вимог в позові зазначено, що з вини ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль позивача. Цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 23.07.2024р. позивач звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» з заявою, в якій просив надати йому розрахунок розміру страхового відшкодування, на що листом відповідача від 26.07.2024р. йому було повідомлено, що сума страхового відшкодування складатиме 135 800 грн. Не погоджуючись з такою сумою, позивач замовив у судового експерта проведення автотоварознавчої експертизи, за результатом якої експертом складений висновок №38 від 02.08.2024р., відповідно до якого розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті позивачу складає 192 062 грн. 27.08.2024р. позивач повторно звернувся до відповідача з заявою, в якій просив виплатити йому страхове відшкодування в сумі 160 000 грн. (максимальний ліміт за полісом), посилаючись на висновок експерта від 02.08.2024р. 21.10.2024р. відповідач сплатив позивачу страхове відшкодування в сумі 160 000 грн. Позивач стверджує, що для отримання страхового відшкодування в повному обсязі він мусив докладати зусиль та витрачати кошти з оплати послуг судового експерта в сумі 5 000 грн. Оскільки такі витрати понесені позивачем саме через бездіяльність страховика, який не бажав сплачувати страхове відшкодування в повному обсязі, то позивач вимагає відшкодування таких витрат за рахунок відповідача. Також позивач зазначає, що неправомірні дії відповідача завдали йому моральної шкоди, яку позивач оцінює в 5 000 грн.

Відповідач заперечив проти позовних вимог та у своєму відзиві просив відмовити у позові. В обґрунтування заперечень посилається на те, що позивачу було виплачено страхове відшкодування в повному обсязі в межах 90-денного строку відповідно положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відтак відповідач не порушував законних прав та інтересів позивача. У відзиві зазначається, що позивачем жодним чином не обґрунтовано, які моральні страждання він поніс, крім самого факту ДТП та законодавчої необхідності йому звертатись до страховика для отримання страхового відшкодування. Також відповідач вказує, що в нього відсутній обов`язок відшкодовувати позивачу витрати на оплату послуг експерта, оскільки страховиком було виконано вимоги п.п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та 10.07.2024р. пошкоджений автомобіль позивача був оглянутий представником ТДВ «СГ «Оберіг» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Додатково відповідач стверджує, що не приймав рішення про об`єм виплати страхового відшкодування на підставі висновку експерта позивача, а керувався результатами проведеного технічного огляду та ремонтною калькуляцією №50915 від 29.07.2024 року.

20.05.2025р. судом відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27.05.2025р. на адресу суду надійшов письмовий відзив відповідача проти позову, в якому викладено обґрунтування заперечень відповідача проти позовних вимог.

03.06.2025р. від представника позивача Блізнєцова Є.А., який діє на підставі довіреності №1110 від 27.05.2025р., на адресу суду надійшла відповідь на відзив. У такій заяві вказується, що страховик під час врегулювання страхового випадку без проведення експертизи запропонував позивачу узгодити страхове відшкодування в сумі 135 800 грн., що підтверджується листом за вих. № 50915/К від 26.07.2024 року. Дана сума була значно заниженою, а тому позивач на це не був згідний і для встановлення правильної суми звернувся до експерта. В подальшому, позивачем було надано вимогу, яка й була задоволена страховиком, розрахунок виконувався на підставі експертизи, яка проведена за кошти позивача. Твердження про оплату коштів за калькуляцією є неправдивими, а також підтверджують неправомірність дій страховика, оскільки страхова компанія не мала права платити кошти за калькуляцією без узгодження суми, а тому була зобов`язана провести власну експертизу. Додатково акцентується увага, що в даному випадку моральна шкода завдана неправомірними діями страховика під час страхового врегулювання спору.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Додатково пояснив, що між сторонами тривала процедура узгодження суми страхового відшкодування за результатом якої страховиком було прийняте рішення про сплату відповідної суми в розмірі, що відповідає максимальному значенню ліміту страхової виплати за відшкодування майнової шкоди. Зауважив, що об`єктивної потреби у проведенні експертизи в даному випадку не було, оскільки за ремонтною калькуляцією, складеною страховиком, розмір страхового відшкодування все одне складав би 160 000 грн.

02.07.2025р. суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

08.07.2024р. о 10год 40хв в м. Черкаси по вул. Кобзарська, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з бул. Шевченко не надав переваги в русі автомобілю Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Після чого автомобіль Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив виїзд зустрічну полосу руху по вул. Кобзарська де здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Touran д.н.з. НОМЕР_3 , який стояв. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.07.2024р. у справі №711/5513/24 ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні даної ДТП /а.с. 7/.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №218589723 від 24.12.2023р. За полісом №218589723 від 24.12.2023р. розмір страхової суми за майнову шкоду складає 160 000 грн.

Позивач є власником автомобіля Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу /а.с. 19/.

10.07.2024р., за дорученням страховика, було здійснено огляд пошкодженого автомобілю позивача експертом ОСОБА_3 , про що складений відповідний акт, в якому зафіксовано пошкодження транспортного засобу /а.с. 62-63/.

15.07.2024р. позивач звернувся до судового експерта Почтаренка О.Г. з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження. На підставі такої заяви судовим експертом 15.07.2024р. було проведено огляд пошкодженого автомобіля позивача за участю останнього і ОСОБА_2 та проведено відповідне дослідження, за результатом якого складений висновок експерта №38 від 02.08.2024р. відповідно до якого експертним шляхом визначено: вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 08.07.2024р., становить 632 171 грн; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП 08.07.2024р., становить 242 562 грн; вартість автомобіля Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_2 , з врахуванням пошкоджень отриманих внаслідок ДТП 08.07.2024р., становить 50 500 грн. /а.с. 13-19/. За проведення такої автотоварознавчої експертизи позивачем сплачено експерту 5 000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 16.07.2024 /а.с. 20/.

23.07.2024р. позивач звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» з заявою, в якій просив надати йому розрахунок розміру страхової виплати для ознайомлення /а.с. 10/.

Листом за вих.№50915/К від 26.07.2024р. ТДВ «СГ «Оберіг» повідомило позивача про те, що з метою узгодження суми страхового відшкодування страховим використовуються наступні дані: вартість ремонтно-відновлювальних робіт 24 625 грн.; вартість необхідних для ремонту матеріалів 15 881,53 грн.; вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту 318 641,58 грн.; коефіцієнт експлуатаційного зносу 0,7; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту експлуатаційного зносу 135 800 грн. /а.с. 12/.

28.07.2024р. позивач звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» з заявою, в якій зазначив, що не погоджується з розміром вартості запасних частин, що підлягають заміні під час ремонту його пошкодженого автомобіля, визначеної страховиком (318 641,58грн.), оскільки за висновком експерта №38 від 23.07.2024р. розмір такої вартості складає 594 993,19 грн. /а.с. 11/.

29.07.2024р. в рамках страхової справи №50915, яка була зареєстрована ТДВ «СГ «Оберіг» стосовно ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача 08.07.2024р., страховиком складена ремонтна калькуляція відповідно до якої страховиком визначено: вартість відновлювального ремонту становить 415 528,74 грн.; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту експлуатаційного зносу 167 879,42 грн. /а.с. 64-66/.

30.07.2024р. позивач надав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування /а.с. 9/.

21.08.2024р. позивач звернувся до відповідача з запитом, в якому зазначив, що категорично не погоджується з тим, що розмір страхового відшкодування становить 135 800 грн., і зазначив, що відповідне страхове відшкодування має бути сплачене йому в розмірі страхового ліміту за полісом страхування в сумі 160 000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на висновок експерта №38 від 23.07.2024р., копію якого додав до свого запиту /а.с. 21-23/.

Листом за вих. №1009-09 від 10.09.2024р. ТДВ «СГ «Оберіг» повідомило позивача про те, що страхова справа знаходиться на стадії врегулювання, суму страхового відшкодування не затверджено, а рішення по страховій справі буде прийнято у строк до 03.11.2024р. /а.с. 24-25/.

24.10.2024р. відповідачем сплачено на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 160 000 грн. /а.с. 26/

06.02.2025р. позивач направив відповідачу письмову вимогу, в якій просив сплатити йому 10 000 грн. в якості відшкодування його витрат на проведення експертизи №38 від 02.08.2024р. (5000грн.) та відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями страховика (5000грн.) /а.с. 27-29/.

Листом за вих. №2002-06 від 20.02.2025р. ТДВ «СГ «Оберіг» повідомило позивача про відсутність правових підстав для задоволення його вимог та виплату йому 10 000 грн. /а.с. 30-31/.

Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати позивачу витрати на проведення автотоварознавчої експертизи, а також відшкодувати моральну шкоду, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, між сторонами існує спір щодо порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України від 01.07.2004р. №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла станом на 08.07.2024р. (далі Закон №1961).

Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону №1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 28 Закону №1961 шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу.

Статтею 29 Закону №1961 передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Статтею 34 Закону №1961 передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Статтею 35 Закону №1961 передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, у якій, зокрема, має міститися зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують (пп. «в» п. 35.1 ст. 35 Закону №1961).

Статтею 36 Закону №1961 передбачено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Правовий аналіз вищенаведених норм законодавства свідчить, що виплата страхового відшкодування здійснюється після узгодження відповідної суми між страховиком та потерпілим та прийняттям страховиком рішення про здійснення страхової виплати.

За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що учасниками справи фактично не оспорюється наявність правових підстав та обов`язку відповідача виплатити позивачу страхове відшкодування та фактичну його виплату в розмірі ліміту майнової відповідальності страховика. Предметом спору є правомірність дій страховика щодо узгодження суми страхового відшкодування та наявність у страховика обов`язку з відшкодування витрат потерпілого на залучення експерта для визначення розміру матеріального збитку.

В цьому контексті суд звертає увагу, що процедура узгодження розміру матеріального збитку передбачає формування кожною із сторін своїх пропозицій, їх розгляд та ухвалення страховиком рішення за результатом розгляду відповідних пропозицій. Висуваючи відповідні пропозиції кожна зі сторін не обмежена у збиранні доказів на підтвердження їх обґрунтованості. Натомість витрати на збирання відповідних доказів підлягають відшкодовуванню іншою стороною лише у випадках, передбачених законом.

За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що первинно страховик визнавав безспірність вимог позивача щодо виплати страхового відшкодування в межах суми 135 800 грн., про що зазначив у листі від 26.07.2024р. В той же час позивач повідомив відповідача про незгоду з такою сумою, про що зазначив у заяві від 28.07.2024р. Натомість у своїй заяві від 30.07.2024р. про виплату страхового відшкодування позивач не зазначав розміру його майнових вимог до страховика. Лише у заяві від 21.08.2024р. позивач зазначив про те, що розмір страхового відшкодування має становити 160 000 грн. В той же час автотоварознавче дослідження позивач замовив 15.07.2024р., а відтак ще до того, як йому було повідомлено пропозицію страховика щодо розміру страхового відшкодування.

У свою чергу страховиком з дотриманням вимог п. 34.1, 34.2 ст. 34 Закону №1961 було розпочато розслідування страхового випадку та забезпечено огляд пошкодженого автомобіля позивача відповідним експертом, про що свідчить акт огляду від 10.07.2024р. Станом на 29.07.2024р. страховиком складено ремонтну калькуляцію, відповідно до якої визначено, що розмір матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу, на відшкодування якого має право позивач, становить 167 879,42 грн. Листом від 10.09.2024р. страховик повідомив позивача про те, що наразі сума страхового відшкодування не затверджена, а справа знаходиться на стадії врегулювання. 24.10.2024р. страховиком виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 160 000 грн .

Аналіз зазначених обставин свідчить, що замовлення позивачем автотоварознавчої експертизи було обумовлено його бажанням отримання доказів, які обґрунтовують розмір матеріального збитку, але такі дії не перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із прийняттям страховиком рішення про виплату страхового відшкодування в меншому розмірі, оскільки відповідне рішення страховиком не приймалось на момент проведення експертного дослідження. Використання потерпілим відповідного висновку експерта в якості обґрунтування своїх вимог щодо розміру страхового відшкодування на стадії узгодження між ним та страховиком суми збитків не створює для страховика обов`язку щодо відшкодування витрат на проведення відповідного експертного дослідження, якщо страховиком в межах строку, передбаченого п. 36.2 ст.36 Закону №1961 не приймалось рішення про невизнання майнових вимог потерпілого.

В цьому аспекті слід зауважити, що цивільно-правова відповідальність страховика в даному випадку має ряд особливостей, які визначені Законом №1961. В контексті положень ст.ст. 22, 29, 30, 34 Закону №1961 слід дійти висновку, що у страховика виникає обов`язок з відшкодування потерпілому витрат на залучення експерта лише у випадку, якщо страховиком не виконано вимог ст. 34 Закону №1961 або прийнято рішення про невизнання майнових вимог потерпілого та здійснено виплату страхового відшкодування у меншій сумі, ніж сума реального матеріального збитку, внаслідок чого спір між сторонами підлягає вирішенню у судовому порядку, а витрати потерпілого на проведення експертизи включаються до складу судових витрат і підлягають відшкодуванню залежно від наслідків вирішення спору між сторонами.

За таких обставин, суд доходить висновку, що в даному випадку відповідачем не було допущено порушень процедури розслідування обставин страхового випадку та визначення розміру суми страхового відшкодування, а відповідна сума була визначена страховиком та виплачена позивачу в межах максимального ліміту полісу майнової відповідальності у строки, передбачені законом. А відтак, доводи позивача щодо протиправності дій відповідача є необґрунтованими, а отже вимоги про відшкодування витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 5 000 грн. не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

За змістом статті 23 ЦК моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, про що було роз`яснено в п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В даному випадку судом встановлено, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди обумовлені твердженням позивача про неправомірний характер дій відповідача під час узгодження суми страхового відшкодування та її виплати. Натомість, враховуючи що судом не встановлено ознак неправомірності у діях відповідача, то вимоги про відшкодування моральної шкоди також не підлягають до задоволення.

Таким чином, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідні витрати складаються з витрат позивача зі сплати судового збору за подання позову в сумі 2422,40грн. та витрат відповідача на правову допомогу.

Разом з тим, суд зауважує, що в даному випадку позов містив вимоги майнового характеру, а ціна позову складала 10 000 грн., а відтак судовий збір за подання такого позову підлягав сплаті за ставкою 1211,20 грн. (пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Отже позивачем судовий збір сплачений у більшому розмірі і сума переплати складає 1211,20грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи що в даному випадку позовні вимоги не підлягають задоволенню, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 1211,20грн. компенсації за рахунок відповідача не підлягають, але решту суми зайво сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. позивачу слід повернути за рахунок коштів Державного бюджету України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Щодо витрат відповідача на правову допомогу, то суд звертає увагу, що з огляду на зміст принципів диспозитивності та пропорційності цивільного судочинства, беручи до уваги що відповідачем не заявлялось вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу в конкретному розмірі, то у суду відсутні правові підстави для вирішення відповідного питання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 11-13, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Повернути ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) за рахунок коштів Державного бюджету України у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, через Казначейство України, сплачений судовий збір за платіжною інструкцією №0.0..1 від 25.04.2025р. (код квитанції 9376-7632-6339-7251) в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий : В.М. Скляренко