Номер провадження 2/754/5010/25
Справа №754/6745/25
РІШЕННЯ

Іменем України

04 липня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Галась І.А.

за участю секретаря - Кирилов А.А.

за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.04.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до умов Договору Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску. Як передбачено п. 3 Договору Банк надає Клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн.; ліміт кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 19 265 грн.; процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24 % річних. На виконання умов Договору Банк надав Позичальнику грошові кошти у сумі 19265 грн. строком до 12.04.2021 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути кошти разом з платежами (відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку) згідно з умовами цього Договору. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 , що зазначено та надавши кредитні кошти а відповідач своїх зобов`язань за кредитом не сплачує.

У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором №C13.190.74399 від 12.04.2017 року станом на 03.12.2020 року заборгованість становить 64310,40 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом - 19265,00 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 45045,40 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн.

03.12.2020 року між ТОВ «Ідея Банк» та ТОВ «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90.

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал», приймає право вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу.

За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Каптіл» починаючи з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором № C13.190.74399 від 12.04.2017 року, що укладено між АТ «Ідея Банком» та відповідачем.

У зв`язку із не виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за Договором №С13.190.74399 від 12.04.2017, позивач вправі здійснити нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, що складають: заборгованість за 3% річних за користування кредитом - 2135,04 грн.; заборгованість за інфляційними витратами - 7995,63 грн.; Отже загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 10.01.2022 року включаючи тіло кредиту, проценти, 3% річних та інфляції становить 74441,07 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05 травня 2025 року провадження у справі було відкрито, справу відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву де просив розглядати справу у його відсутность, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення судового рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

12.04.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду №С13.190.74399 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки.

Відповідно до п.2 Договору № С13.190.74399 від 12.04.2017 року, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за якими можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну карту MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску.

Відповідно до п.3 Договору Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн. (п.п.3.1.Договору). Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 19265 грн. (п.п.3.2.Договору кредиту 2). Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24% річних (п.п.3.3. Договору кредиту 2). Банк на виконання умов Договору надав Позичальнику грошові кошти у сумі 19265 грн. строком до 12.04.2021 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 , що зазначено та надавши кредитні кошти в розмірі 19265 в межах кредитного ліміту визначеного в п.п.3.1.Договору. Позичальник своїх зобов`язань належним чином не виконує.

За Договором № С13.190.74399 від 12.04.2017 року станом на 03.12.2020 року (дата відступлення) становить 64310,40 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 19265,00 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 45045,40 грн.; заборгованості на нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн.

03.12.2020 року між акціонерне товариство «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу № 12/90, відповідно до п. 2.1 якого Банк відступає Товариству, а Товариство приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Банку за плату та на умовах, визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) у розмірі заборгованості Боржників перед Банком, та визначені в реєстрі боржників, що підписуються сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього Договору.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що права вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, які виникнуть у майбутньому, вважаються такими, що перейшли від Банку до Товариства в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання Товариством зобов`язань, передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків. Так, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконало у повному обсязі та перерахувало суму на користь Банку.

За таких обставин до Товариства, починаючи з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором №С13.190.74399 від 12.04.2017 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.

Згідно ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За нормоюст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав останнього, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також за умови прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Тож, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як встановлено при розгляді справи, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У зв`язку із не виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за Договором №С13.190.74399 від 12.04.2017, позивач вправі здійснити нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, що складають: заборгованість за 3% річних за користування кредитом - 2135,04 грн.; заборгованість за інфляційними витратами - 7995,63 грн.;

Отже загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 10.01.2022 року включаючи тіло кредиту, проценти, 3% річних та інфляції становить 74441,07 грн..

Відповідно до ч.ч. 1, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд встановив наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представник ТОВ «ФК «Профіт Капітал» адвокат Ушакевич М.П. до суду надав: договір про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021 року, наказ №01-К про прийняття на роботу від 28.06.2024 року, акт № 1 прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021 року, платіжну інструкцію в національній валюті від 05.07.2022 р. № 9641, довіреність від 22.01.2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю видане на ім`я Ушакевич М.П.

При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною. Тому відсутні передбачені ст. 137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу, що становить 2000 грн.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,12,13,19,76-82, 137,141, 178, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 274, 354 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 526, 527, 530, 599, 610, 625, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (м. Київ, вул. Набережно - Лугова, 8, ) заборгованість за Угодою № С13.190.74399 від 12.04.2017 року про відкриття кредитної лінії становить 74 441 гривень 07 копійок, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 19265 гривень; заборгованості за відсотками - 45045 гривень 40 копійок; заборгованість за 3% річних за користування кредитом - 2135 гривень 04 копійок; заборгованість за інфляційними втратами - 7995 гривень 63 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Головуючий