КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 363/6242/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10702/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Свєтушкіної Д.А., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 357323 від 24 липня 2022 року у розмірі 28 450,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 24.07.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 357323, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Згідно з п. 1.1. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 357323, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через вебсайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІТС товариства.

Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору.

Разом з тим, 01.02.2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 01022024-1. Згідно вищевказаного договору, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 357323 від 24.07.2022 року.

Позивачем вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами. Відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості.

Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить 28 450 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10 000 грн., заборгованість за відсотками - 18 450 грн. (а.с. 1-5).

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 357323 від 24.07.2022 року в розмірі 28 450 грн. 00 коп.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок (а.с. 95, 97-101).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21 березня 2025 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2025 року у справі № 363/6242/24 за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення (а.с. 153-158).

Не погодившись із заочним рішенням районного суду, 19 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Василець М.С. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с. 186-193).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Досліджені розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначений розмір ТОВ «ФК «Кредит-капітал» до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою за договором включає період, який виходить за межі строку кредитування.

Як вбачається з договору № 357323 від 24.07.2022 року, сторони обумовили строк кредиту: 18 днів, тобто до 10.08.2022 року.

24.07.2022 року відповідач оформив кредит на строк 9 днів, 01.08.2022 року оплатив суму процентів - 1 710,00 грн., оформив Додаткову угоду ще на 9 днів.

Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 1 710,00 грн. за період з 01.08.2022 по 10.08.2022, виходячи з розрахунку:10 000 грн. (тіло кредиту) х 1,90 % (відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом) х 9 днів (строк позики).

Крім того, договором № 357323 та графіком платежів передбачена сума до повернення 11 710,00 грн., але ж ніяк не 28 450,00 грн., як просить позивач.Загальні витрати за позикою - 1 710,00 грн. Відповідач сплатив загальну суму 10 050,00 грн. Враховуючи вартість кредиту 11 710 грн. мінус сплату відповідача 10 050 грн., залишок до оплати становить - 1 660 грн., а не 28 450 грн.

Згідно графіку платежів та п.1.4 договору № 357323, загальний строк кредитування - 64 дні. Однак, не зважаючи на наведені умови кредитування, первісним кредитором відсотки нараховувались загалом протягом 151 днів, тобто додатково протягом 87 днів після закінчення строку кредитування.

Паспорт споживчого кредиту містить дані про строк кредитування - 9 днів, тобто до 01.08.2022 року. Тим самим, 01.08.2022 року, згідно додаткової угоди, строк продовжено ще на 9 днів. Тобто, до 10.08.2022 року. Після 10.08.2022 року належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору передбачено проценти за користування кредитом: 1 710,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,90 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.П. 1.8.1 - загальна вартість кредиту за стандартною ставкою: 11 710,00 грн.

Таким чином, оскільки договором визначено проценти за користування кредитом в розмірі 1 710,00 грн. (п. 1.5.2), а тому саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Тобто, право ТОВ «Селфі кредит» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку кредитування після 10.08.2022, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договорами проценти, тому заявлені ТОВ «Кредит-капітал» вимоги в частині стягнення з Відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період, який виходить за межі строку кредитування є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Крім того, за умовами договору позики, укладеного з відповідачем, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто протягом строку, на який були надані такі кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами, як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому, позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Разом з тим, розмір заборгованості за відсотками є непропорційно великою сумою компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Позивач зазначав, що загальна сума заборгованості за договорами складає 28 450,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума тіла кредиту, відповідачем сплачено 10 050,00 грн;28 450,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; вартість кредиту 11 710,00 грн.

Звертав увагу, що відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не зміг ефективно здійснити свої права бути поінформованим про дійсні умови кредитування ТОВ «Селфі кредит», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. Тому укладення договору перетворюється на непомірний тягар для Відповідача, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором.

Підписанням договору позики, відповідач підтвердив, що він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Селфі кредит», у тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Водночас, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила надання грошових коштів у позику розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, додані Правила надання грошових коштів у позику, які не містять підпису відповідача, належним доказом бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (кредитора), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила надання грошових коштів у позику.

Відсутність підпису відповідача на Правилах надання грошових коштів у позику фактично надає можливість кредитору надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови та правила погоджені з відповідачем.

Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 28 450,00 грн. не є співрозмірною залишку по оплаті у розмірі 1 660,00 грн. (була сума кредиту у 10000,00 грн.). за договором № 357323, суперечить принципамрозумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

Також, відповідач відноситься до категорії осіб, які мають пільги, встановлені частиною 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки з наданих ним доказів вбачається, що він є військовослужбовцем.

ОСОБА_1 призваний в ЗСУ від 09.03.2022 року, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_1 , а також має посвідчення НОМЕР_2 .

Крім того, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі (навчанні) курсантом ІНФОРМАЦІЯ_1 з 15.08.2023 року (Довідка Форма 5 від 19.02.2025 року № 3/482).

Таким чином, оскільки відповідач перебуває на військовій службі, на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Тому, ОСОБА_1 , як військовослужбовцю Збройних сил України, проценти та штрафні санкції за кредитним договором не повинні нараховуватися, оскільки на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Враховуючи, що відповідач звільняється від сплати відсотків по кредитному договору, позовні вимоги підлягають скасуванню, адже відповідач навіть переплатив подоговору № 357323 від 24.07.2022 року (а.с. 186-193).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Кредит-Капітал» Сироватка С.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін (а.с. 214-222).

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.07.2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 357323 (а.с. 28-38).

Відповідно до п.1.1. кредитного договору, Укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства.

Відповідно до п. 1.2. договору, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

У договорі погоджено суму кредиту - 10 000,00 гривень (п. 1.3.); строк кредиту 64 днів, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до договору (п. 1.4.); тип процентної ставки - фіксована, за користування кредитом нараховуються проценти в наступному розмірі та порядку: стандартна процентна ставка - 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація, відповідно до п. 4.3. договору (п. 1.5. договору); мета отримання кредиту: споживач (особисті потреби) (п. 1.6.).

Відповідно до п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_3 .

Відповідно до п. 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує на день закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль (а.с. 28-37).

Договір містить Таблицю обчислення вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит платежів, що є його додатком № 1 (а.с. 38).

З договору вбачається, що його підписано електронним підписом ОСОБА_1 , який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора НОМЕР_7 і був надісланий на номер мобільного телефону НОМЕР_4 (а.с. 37).

24.07.2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 357323 про надання споживчого кредиту від 24.07.2022 року, у якій сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитом (крім періоду прострочення), з кінцевим терміном повернення кредиту 26.09.2022 року. У межах нового строку кредиту, застосовується стандартна процента ставка, визначена договором (а.с. 41).

Додаткова угода підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором НОМЕР_7.

На підтвердження підписання відповідачем кредитного договору електронним підписом до матеріалів позовної заяви додано довідку про ідентифікацію, згідно з якою ОСОБА_1 акцепт договору здійснив одноразовим ідентифікатором«НОМЕР_7» 24.07.2022 року о 02:53:35, який відправлено на номер мобільного телефону НОМЕР_5 (а.с. 44).

На підтвердження виконання ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» зобов`язань по спірному договору представник позивача надав лист про успішне перерахування коштів на суму 10 000,00 грн. на картковий рахунок НОМЕР_3 (а.с. 49).

01.02.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 01022024-1, згідно умов якого ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», в тому числі за договором позики № 357323 від 24.07.2022 року (а.с. 50-54).

Згідно з акту приймання - передачі реєстру боржників від 01.02.2024 за договором факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024 року, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали даний акт про те, що згідно з вимогами п.8.3 Договору факторингу від 01.02.2024 року № 01022024-1 Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників Клієнта від 01.02.2024 року, складений за формою згідно із додатком №1 до Договору. Кількість боржників 11 550. Загальна сума заборгованості: 180521 381 грн. 62 коп (а.с. 56).

Відповідно до витягу реєстру боржників до Договору Факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024 року, ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 357323 від 24.07.2022 року в загальній сумі 28450,00 грн., з яких: 10000,00 грн. залишок заборгованості по тілу кредиту, 18450,00 грн. залишок заборгованості по відсоткам (а.с. 55).

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 357323 від 24.07.2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 01 лютого 2024 року, заборгованість відповідача складає 28 450 грн. (а.с 46-48).

25 листопада 2024 року ТОВ ФК «Кредит-Капітал» надіслано досудову вимогу ОСОБА_1 та надано реквізити для погашення боргу (а.с. 58).

Надавши оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та наявним у справі доказам, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (частина 5 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Згідно з частиною 8 статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Як встановлено судом, 24.07.2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 357323 (а.с. 28-38), відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на картку, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Факт підписання відповідачем договору про надання споживчого кредиту № 357323електронним підписом одноразовим ідентифікатором підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, довідкою про ідентифікацію, згідно з якою ОСОБА_1 акцепт договору здійснив одноразовим ідентифікатором «НОМЕР_7» 24.07.2022 року о 02:53:35, який відправлено на номер мобільного телефону НОМЕР_5 (а.с. 44).

Позичальник ОСОБА_1 не заперечував факт укладення ним вказаного договору.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

На підтвердження здійснення переказу коштів відповідачу, позивач надав до суду лист про успішне перерахування коштів на суму 10 000,00 грн. на картковий рахунок НОМЕР_3 (а.с. 49).

Відповідачем не спросовано факту належності йому вказаної кредитної картки та отримання ним грошових коштів у розмірі 10 000 грн. на вказану банківську картку на виконання умов договору.

Разом з тим, 24.07.2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 357323 про надання споживчого кредиту від 24.07.2022 року, у якій сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитом (крім періоду прострочення), з кінцевим терміном повернення кредиту 26.09.2022 року. У межах нового строку кредиту, застосовується стандартна процента ставка, визначена договором (а.с. 41).

Додаткова угода підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором НОМЕР_7.

Також, як вбачається з матеріалів справи, що 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було укладено договір факторингу № 01022024-1 (а.с. 50-54).

Згідно з акту приймання - передачі реєстру боржників від 01.02.2024 за договором факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024 року, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали даний акт про те, що згідно з вимогами п.8.3 Договору факторингу від 01.02.2024 року № 01022024-1 Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників Клієнта від 01.02.2024 року, складений за формою згідно із додатком №1 до Договору. Кількість боржників 11 550. Загальна сума заборгованості: 180521 381 грн. 62 коп (а.с. 56).

Відповідно до витягу реєстру боржників до Договору Факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024 року, ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 357323 від 24.07.2022 року в загальній сумі 28450,00 грн., з яких: 10000,00 грн. залишок заборгованості по тілу кредиту, 18450,00 грн. залишок заборгованості по відсоткам (а.с. 55).

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Надана копія договору факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024 містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта, ТОВ «Селфі Кредит», до фактора, ТОВ ««Фінансова компанія «Кредит Капітал».

Відтак, колегія суддів визнає, що копія договору факторингу та реєстр прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно приписів абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 01.02.2024 року становить 28 450 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 10 000,00 грн., заборгованості за відсотками - 18 450,00 грн.

Заперечуючи проти вказаного розміру заборгованості, відповідач посилався на те, що позивач нараховував заборгованість за відсотками поза межами строку кредитування.

Так, з договору про надання споживчого кредиту № 357323, вбачається, що сторонами погоджено, що строк кредиту 64 днів, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до договору (п. 1.4.).

24.07.2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 357323 про надання споживчого кредиту від 24.07.2022 року, у якій сторони погодили продовжити строку кредиту на 9 днів, в зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до договору: 1.1. на часткову зміну п. 1.4. договору та Додатку 1 до договору, сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитом (крім періоду прострочення), з кінцевим терміном повернення кредиту 26.09.2022 року. 2. У межах нового строку кредиту, застосовується стандартна процента ставка, визначена договором (а.с. 41).

Відповідно до п. 4.3.1 договорупро надання споживчого кредиту № 357323, сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує на день закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль (а.с. 28-37).

Перевіривши розрахунок заборгованості, колегія суддів дійшла висновку, що нарахування відсотків здійснювалось в межах строку дії кредитного договору, враховуючи автопролонгацію такого договору відповідно до умов п. 4.3.1. договору.

Поряд з цим, в апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що відповідач відноситься до категорії осіб, які мають пільги, встановлені частиною 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на підтвердження чого до апеляційної скарги додав довідку від 19.02.2025 року № 3/482 про перебування солдата ОСОБА_1 на військовій службі (а.с. 179), посвідчення НОМЕР_2 , видане 24.01.2025 року (а.с. 179, зворот), військовий квиток (а.с. 180-182).

Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у т.ч.військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Обставин, які б виключали поширення вищевказаних положень частини 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, укладання кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави, у цій справі судом не встановлено.

За наданими апелянтом доказами, ОСОБА_1 09 березня 2022 року призваний до лав ЗС України на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, і станом на час спірних правовідносин (дії кредитного договору і нарахування відсотків за користування кредитом), та ухвалення оскаржуваного рішення, перебував на військовій службі та є військовослужбовцем, учасник бойових дій, а відтак проценти за користування кредитом не нараховуються на підставі положень частини 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(а.с.179-182).

З огляду на положення ст. 367 ЦПК України, колегія суддів приймає до уваги вказані надані апелянтом докази, визнавши, що такі до суду першої інстанції не подавались з поважних причин, оскільки судом першої інстанції здійснювалось повідомлення відповідача за зареєстрованим місцем проживання, проте за наданими до суду доказами відповідач ОСОБА_1 був призваний та перебував на військовій службі за місцем проходження служби у Харківському національному університеті повітряних сил імені І. Кожедуба (м. Харків), а відтак саме з цих причин не отримував судові повістки-повідомлення (а.с. 90-91, 195-198).

17 лютого 2025 року до районного суду отримано повідомлення № 68946 від адвоката Василець М.С. про надання адвокату доступу до справи за допомогою Електронного кабінету в ЄСІТС, про факт перебування відповідача ОСОБА_1 в місцях дислокації військової частини та неналежне повідомлення відповідача та його представника про розгляд справи судом 10 березня 2025 року, представник відповідача - адвокат Василець М.С. зазначала і в заяві про перегляд заочного рішення (а.с. 89, 131-134).

Проте вказані доводи залишились поза увагою суду першої інстанції.

За умовами укладеного кредитного Договору (п. 1.8 Договору), сторони погодили орієнтовну загальну вартість кредиту - 11 710 грн., з яких 10 000 грн. - тіло кредиту, 1710 грн. проценти за користування кредитом.

При цьому, суд апеляційної інстанції врахував, що за наданим до районного суду розрахунком заборгованості позивач визнав сплату відповідачем на погашення заборгованості: 01 серпня 2022 року - 1710 грн., 26 серпня 2022 року - 4560 грн., 05 вересня 2022 року - 1710 грн., 16 вересня 2022 року - 1710 грн. та 17 жовтня 2022 року - 360 грн.. а всього на суму 10050 грн., проте позивачем у порушення вищенаведених вимог законодавства, повернення відповідачем ОСОБА_1 кредитних грошей помилково зараховано на погашення заборгованості за процентами (а.с. 46-48).

Вищевказаних вимог законодавства та обставин справи суд першої інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2025 рокупідлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому суд апеляційної інстанції їх відхилив.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом 3 633 грн. 60 коп. (3028 грн. ставка судового збору х 0,8 понижуючий коефіцієнт ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» х 150% ставка судового збору в суді апеляційної інстанції) судового збору за розгляд справи апеляційним судом слід стягнути із позивача на користь відповідача, сплата якого підтверджується доказами по справі (а.с. 184, 199).

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2025 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ - 35234236) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) - 3 633 грн. 60 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов