УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11липня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Сиротенко В.К., за участю секретаря судового засідання Кумер А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача - адвоката Костянтинова Романа Дмитровича про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-
У провадженні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Ухвалою суду від 25.06.2025 за клопотання представника позивача позовну заяву залишено без розгляду.
Судове засідання по справі судом призначено на 09:30 год. 11.07.2025 року.
11.07.2025 року від представника позивача-адвоката Шутака Ю.В. надійшли заперечення, на заяву представника відповідача адвоката Константинов Роман Дмитровича про стягнення судових витрат з ОСОБА_1 , як позивача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 1. Відсутність зловживання чи необґрунтованих дій з боку позивача Позов було подано згідно з вимогами ст. 175 ЦПК України, зокрема з викладенням обставин, якими позивач обґрунтував свої вимоги, зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини. Подання заяви про залишення позову без розгляду передбачена ч.1 п. 5 ст.257 ЦПК, була здійснена добровільно, зокрема у зв`язку з тією обставиною, яка виникла пізніше, що страхова компанія здійснила додатково позивачці страхове відшкодування, яке було сплачено позивачці вже під час розгляду справи в суді. Згідно ч 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Згідно ч 1 п.5 ст.257 ЦПК суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду Таким чином закон не прирівнює заяву про залишення позову без розгляду до необґрунтованих дій позивача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У заяві відповідача вказано загальну суму витрат на правничу допомогу (15 000,00 грн), однак - не надано конкретного розрахунку кількості годин, фактичного часу, витраченого адвокатом; - відсутні обґрунтовані докази необхідності кожної із вказаних дій у справі; відсутні докази щодо реальної оплати послуг адвоката (фіскальний чек без імені платника -недостатній); не доведено, що послуги надавалися виключно в межах цієї справи. Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні заяви про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.
11.07.2025 року від представника позивача-адвоката Залогіна С.Ю. надійшла заява про розгляд даної заяви проводити без участі відповідача та представника відповідача, заяву про стягнення судових витрат із позивача просить задовольнити повністю та стягнути понесені відповідачем судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 15 000 грн. 00 коп. З приводу поданого заперечення представника позивача про задоволення даної заяви, додатково зазначаєпро наступне: позивач зазначає про те, що необґрунтованими вважаються дії, які мають ознаки зловживання процесуальними правами або формального затягування процесу, що не має місця у даній справі. Подання заяви про залишення позову без розгляду передбачена ч.1 п. 5 ст.257 ЦПК, була здійснена добровільно, зокрема у зв`язку з тією обставиною, яка виникла пізніше, що страхова компанія здійснила додатково позивачці страхове відшкодування, яке було сплачено позивачці вже під час розгляду справи в суді. Вважаю, що ч. 5 та ч. 6 ст. 142 ЦПК України передбачає можливість відповідача отримати компенсацію понесених ним судових витрат, у випадку залишення позовної заяви без розгляду за заявою позивача. Вважає, що саме неправомірні дії позивача призвели до того, що відповідач був змушений нести дані судові витрати, так як у випадку належного і вірного використання своїх процесуальних прав, пред`явлення обґрунтованого позову до належного відповідача (страхової компанії) не призвело би до того, що відповідач ( ОСОБА_2 ) змушений був нести такі витрати, а тому вважаю, що є всі правові підстави для задоволення такої заяви і стягнення обґрунтовано понесених судових витрат на професійну правничу допомогу із позивача. Звертає увагу, що заява про залишення позову без розгляду позивачем була подана аж після проведення п`яти судових засідань, на шосте судове засідання, що було призначене на 25.06.2025. Справа розглядається в спрощеному провадженні, до цього було здійснено безліч дій зі сторони відповідача та заняття активної позиції по захисту прав і інтересів відповідача, що і призвело до того, що в результаті розуміючи безперспективність пред`явлених позовних вимог, позивач подала заяву про залишення позову без розгляду, так як інакше вважаю, що позивачу було б відмовлено у задоволенні позову повністю. Вважаю, що саме активна поведінка відповідача та його захисту призвела до того, що позивач був змушений подати заяву про залишення позову без розгляду. Позивач діяв недобросовісно та пред`явив необґрунтований, безпідставний позов до відповідача, систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору, затягуючи розгляд справи, заявляючи і подаючи різні заяви та клопотання з порушенням процесуальних строків, які були реакцією на правову позицію відповідача, недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету, а саме отримання відшкодування шкоди в межах страхової суми, що була передбачена умовами додаткового договору до полісу ОСЦПВВНТЗ, а також, як в подальшому з`ясувалось, бажання отримати позивачем відшкодування витрат на ремонт, які позивач не понесла, а тому такі дії позивача призвели до ущемлення прав та інтересів відповідача і необхідності захисту своїх прав.
Представник позивача - адвокат Шутак Ю.В. та позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явились повідомлялись у встановленому законом порядку.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву, надані докази, суд приходить до наступного висновку.
Ухвалою Вознесенівського районого суду міста Запоріжжя від 25.06.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП залишено без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У відповідності до ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою- п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу. Вказаною нормою (частиною 9 ст. 141 ЦПК України) визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55, ст. 124 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, незалежно від обґрунтованості позову.
Разом з тим, відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.
Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок саме необґрунтованих дій позивача.
Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок позивача відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу. Сам по собі факт залишення позову без розгляду не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 5 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.
Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142 ЦПК України, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у від 14 січня 2021 року (справа №521/3011/18).
З аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язковою умовою є зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: - подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; - подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; - подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; - необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; - укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Саме по собі звернення з позовом до суду та не забезпечення позивачем явки у судове засідання особисто чи свого представника не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Разом з тим, відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.
Отже, саме по собі залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача.
Під час розгляду справи судом жодні дії позивача не визнавалися недобросовісними та не було встановлено зловживання з боку позивача своїми процесуальними правами.
Крім того, заява представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача, допущення ним зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як передбачено ч.9 ст.141 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання про те, що стороною відповідача не доведено необґрунтованість дій позивача у даній справі, в діях позивача по зверненню до суду та в залишенні своїх позовних вимог без розгляду відсутні ознаки суперечливої поведінки. Позивач та представник позивача, діяли в процесі у відповідності до наданих їм прав, передбачених статтями 43, 49 ЦПК України, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що у заяві представника відповідача ОСОБА_4 про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 134, 141, 142 259, 264, 265, 354 ЦПК, суд
В задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Костянтинова Романа Дмитровича про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.К. Сиротенко