ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1902/25
09 липня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,
секретаря судового засідання - Петрової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі спадкоємця за кредитним договором,-
Позивач АТ «СЕНС БАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі спадкоємця за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 05.10.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (в подальшому ВАТ «Сведбанк») і ОСОБА_2 укладено кредитний договір №2709/1007/88-391, у відповідності до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 60 000,00 Євро.
25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.
15.06.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.
18.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» було прийняте рішення про зміну найменування на АТ «СЕНС БАНК», внаслідок чого 30.11.2022 року внесено зміни до відомостей про юридичну особу.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина. До складу спадкового майна входить квартира АДРЕСА_1 . Разом з тим, станом на дату смерті, кредитні зобов`язання ОСОБА_2 залишились невиконані, в результаті чого за кредитним договором №2709/1007/88-391 від 05.10.2007 року наявна заборгованість у розмірі 40 574,02 Євро.
Після відкриття спадщини, у встановлені ст. 1281 ЦК України, строки, ПАТ «Альфа-Банк» надіслав до нотаріуса Заяву-претензію з вимогами до спадкоємців. В подальшому, АТ «СЕНС БАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як спадкоємців померлого ОСОБА_2 , із позовом про стягнення з кожної по 1/3 заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 266 363,94 грн.
З огляду на викладені обставини, з ОСОБА_1 , як єдиної спадкоємиці, на користь АТ „Сенс Банк" підлягають стягненню інша частина заборгованості за кредитним договором, а саме 2/3 частини у розмірі 844 242,62 грн., що стало підставою звернення до суду.
Ухвалою суду від 18.12.2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження, призначене підготовче судове засідання (а.с. 51).
Ухвалою суду від 19.03.2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті (а.с. 75).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання в якому він просить суд проводити судовий розгляд без його участі, просить задовольнити позовні вимоги, проти прийняття заочного рішення не заперечує.
Відповідачка, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзиву не подала, викликалась до суду судовою повісткою за адресою реєстрації, однак конверт повернувся до суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини.
05.10.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір №2709/1007/88-391 (а.с. 10-12).
У відповідності до п. 1.1. Договору, банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється у розмірі 60 000,00 Євро на строк з 05.10.2007 року 05.10.2017 року на умовах, передбачених у цьому Договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі та у строки, передбачені цим договором.
Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11% річних за весь строк фактичного користування кредитом (п. 1.3. Договору).
Забезпеченням зобов`язань за кредитним договором, виступає іпотека (п. 2.1. Договору).
Після укладення вказаного кредитного договору АКБ „ТАС-Комерцбанк" був перейменований на ПАТ „Сведбанк".
25.05.2012 року ПАТ „Сведбанк" відступив право вимоги за кредитним договором №2709/1007/88-391 від 05.10.2007 року ПАТ „Дельта Банк" на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги.
15.06.2012 року ПАТ „Дельта Банк" відступив право вимоги за кредитним договором №2709/1007/88-391 від 5.10.2007 року ПАТ „Альфа-Банк" на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги.
Таким чином, всі права вимоги за кредитним договором №2709/1007/88-391 від 05.10.2007 року перейшли до нового кредитора ПАТ „Альфа-Банк". В 2022 році ПАТ „Альфа-Банк" був перейменований на АТ „Сенс Банк".
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується актовим записом про смерть №1913, на підставі якого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві видано свідоцтво про смерть серї НОМЕР_1 (а.с. 16).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, складу якої входить чотирьох-кімнатна квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим 24.02.2003 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с. 15).
Станом на дату смерті, кредитні зобов`язання ОСОБА_2 залишились невиконані, в результаті чого за кредитним договором №2709/1007/88-391 від 05.10.2007 року наявна заборгованість у розмірі 40 574,02 Євро, що підтверджується відповідними розрахунком (а.с. 24-25).
15.05.2017 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із Заявою-претензією з вимогами до спадкоємців (а.с. 17-18).
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.
Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.
Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.
Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.
Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
У наведеній нормі права передбачається спеціальний, додатковий за своєю правовою природою, спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця у разі, якщо спадкоємці не виконають його вимоги. З системного аналізу наведеного правила у зв`язку з іншими нормами ЦК України суд не має правових підстав зробити висновок, що такий спосіб захисту є єдино можливим.
Верховний Суд зробив висновок, що застосування правила статті 1282 ЦК України не виключає можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі.
Тлумачення ж статті 1282 ЦК України окремо від інших норм ЦК України позбавить кредитора права на захист своїх цивільних прав та інтересів у тому випадку, якщо на час його звернення до суду з відповідною позовною вимогою майно, яке було передано спадкоємцю у натурі, не збереглося.
Відповідно до структури ЦК України кредитор має право обирати один із усіх способів захисту, які надаються йому законом, якщо інакше правило в імперативному порядку не визначено у цивільному законі. При цьому вибір способу захисту кредитор здійснює на власний розсуд.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2018 року № 61-5552свп18.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, позивачем обрано вірний спосіб захисту права.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.
Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року №640/6274/16-ц при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.
Разом з тим, за змістом положень ст. 1282 ЦК України задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов`язок виконання зобов`язань: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитор спадкодавця може пред`явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку.
Враховуючи, що відповідачка у справі є спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину, з неї на користь позивача підлягають стягненню боргові зобов`язання спадкодавця у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Підстав для звільнення спадкоємця за законом після смерті позичальника від виконання зобов`язань за кредитним договором №2709/1007/88-391 від 05.10.2007 року судом не встановлено.
Позивачем надано розрахунок, згідно з яким станом на дату смерті позичальника його заборгованість за вищевказаним кредитним договором перед банком становить 1 266 383,93 грн., з яких 71 940,88 - заборгованість за тілом кредиту.
Розмір заборгованості та її складові відповідачкою не спростовано.
На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача в розмірі 12 663,64 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 247, 263-265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, суд-
Позов Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі спадкоємця за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №2709/1007/88-391 від 05.10.2007 року у розмірі 844 242,62 грн. та судовий збір у розмірі 12 663,64 грн., а всього у розмірі 856 906 (вісімсот п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот шість) гривень 26 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», , адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя: Л.М. Осіпенко