КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 758/3004/23

04 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Васюка Миколи Миколайовича на рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Гребенюка В.В. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

В березні 2023 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 29.08.2019 відповідач звернулась до АТ «ЮНЕКС БАНК» з анкетою - заявою на оформлення кредитної картки та встановлення кредитного ліміту.

Відповідач підтвердила, що ознайомилася і погодилася із публічною пропозицією банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами та правилами надання банківських послуг.

Відповідно до виписки-повідомлення Анкети - заяви відповідачу здійснено відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «ЮНЕКС БАНК» від 19.08.2019 року з використанням платіжної картки та встановленого кредитного ліміту в розмірі 25000 грн., процентна ставка за користування кредитними коштами - 52% річних, строком до 29.08.2020 року. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 78,6643 %. Загальна вартість кредиту - 35 375,36 грн.

31.03.2021 за результатами проведення електронного аукціону між АТ «ЮНЕКС БАНК» і позивачем було укладено договір факторингу №31/03-2021, згідно якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до боржників, в тому числі, до відповідача за кредитним договором № 1001.UAН від 29.08.2019 року.

Зазначає, що в порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 31.03.2021 року згідно реєстру прав вимоги її заборгованість перед новим кредитором складає 37 788,46 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 22 599,88 грн.; прострочена заборгованість за процентами, які нараховані за ставкою 52 % річних за період з 28.08.2019 по 29.08.2020 року - 11 780,07 грн.; прострочена заборгованість за процентами, які нараховані за ставкою 60 % річних за період з 31.08.2020 по 31.03.2021 року - 3 408,51 грн.

З огляду на вище викладене просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 37 788,46 грн.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2024 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 37 788 (тридцять сім тисяч сімсот вісімдесят вісім) гривень 46 копійок.

Стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 600 (шість тисяч шістсот) гривень.

Не погоджуючись з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2024 року, 17 березня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Васюк М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги станом на кінець дня 31 березня 2021 року, що є Додатком № 1 до Договору та міститься у додатках до позовної заяви, згідно № 3881, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло право грошової вимоги з ОСОБА_1 у розмірі 11 780,07 грн.

Таким чином, ТОВ «ФК «Омега Фінанас» набуло права грошової вимоги з ОСОБА_1 у розмірі зазначеному в реєстрі прав вимог, а саме 11 780,07 грн., а не 37 788,46 грн. як це зазначено у позовній заяві.

Звертає увагу на те, що в Анкеті-Заяві відсутнє чітке посилання на певну редакцію Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та відсутнє пряме посилання на текст Договору, міститься тільки загальне посилання на сайт Банку.

Вважає, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки позовна заява датована 17.03.2023, а тому строк позовної давності починає свій перебіг з 17.03.2020, відтак вимога про стягнення 11 780,07 грн., що є простроченою заборгованістю за проценти, які нараховані за ставкою 52 % річних за період з 28.08.2019 по 29.08.2020 не підлягає задоволенню.

Також на думку апелянта заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними та завищеними, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та не є складною.

11 квітня 2025 року до Київського апеляційного суду від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» адвоката Кумко О.Д. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначала, що не погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що позивач набув право грошової вимоги з ОСОБА_1 у розмірі зазначеному в Реєстрі прав вимоги, а саме: 11 780,07 грн., а не 37 788,46 коп., оскільки такі доводи спростовуються наданими доказами, зокрема витягом з Реєстру прав вимоги станом на кінець дня 31 березня 2021 року по відповідачу (боржнику), що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021. Вказує на те, що ОСОБА_1 підтвердила факт отримання та користування коштами АТ «ЮНЕКС БАНК», оскільки 21.10.2019 здійснила повернення на рахунок коштів у розмірі - 2 500 грн. 00 коп., зазначене також підтверджується випискою по особову рахунку та інформацією, що міститься в деталізованому розрахунку заборгованості. Крім того, зазначений вище факт отримання та користування кредитними коштами не заперечується у ні у відзиві на позовну заяву, ні в апеляційній скарзі, ні самою ОСОБА_1 , ні її представником. Також представник не погоджується з доводами апеляційної скарги відносно пропуска позивачем строку позовної давності та в частині незгоди апелянта з розміром витрат, які були стягнуті з відповідача на користь позивача в суді першої інстанції.

З огляду на вище викладене вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.08.2019 відповідач звернулась до АТ «ЮНЕКС БАНК» шляхом підписання Виписки-повідомлення № 1001.UAN до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Юнекс Банк» (далі - Договір) та Анкети-заяви було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачеві надано кредит шляхом кредитування поточного рахунку № НОМЕР_2 з використанням платіжної картки № НОМЕР_3 у гривні та встановленням відновлювальної кредитної лінії з кредитним лімітом у розмірі 25 000 грн, процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 52,00% річних та строком до 29 серпня 2020 року. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 78,6643 %. Загальна вартість кредиту - 35 375,36 грн. (а.с. 18).

Відповідно до розписки відповідач того ж дня, 29.08.2019, отримла платіжну картку № НОМЕР_3 , емітовану на її ім`я.

Згідно виписки по особовому рахунку за період з 29.08.2019 по 31.03.2021 відповідач користувався кредитними коштами.

31 березня 2021 року за результатами електронного аукціону, проведеного 28.03.2021, між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 31/03-2021, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 1001.UAN від 29.08.2019 до боржника.

18 травня 2021 року, 01 червня 2021 року та 28 жовтня 2021 року позивачем відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги та надано строк протягом семи банківських днів з дня отримання повідомлення для погашення суми заборгованості за кредитним договором від 31.08.2020 № 1001.UAN-NO PRO (зі змінами та доповненнями) по поверненню кредитних коштів, у загальному розмірі 37 788,46 грн.

Згідно з наданим банком розрахунком, у відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.03.2021 року виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 37 788,46 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 22 599,88 грн.; прострочена заборгованість за процентами, які нараховані за ставкою 52 % річних за період з 28.08.2019 по 29.08.2020 року - 11 780,07 грн.; прострочена заборгованість за процентами, які нараховані за ставкою 60 % річних за період з 31.08.2020 по 31.03.2021 року - 3 408,51 грн (а.с. 40 - 45).

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач приєдналася до умов та правил надання банківських послуг з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Так, позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі та встановив кредитний ліміт на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом. У свою чергу, відповідач скористалася кредитними коштами, однак, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, загальна сума заборгованості відповідача, відповідно до розрахунку її заборгованості перед позивачем, станом на 31.03.2021 року становить 37 788,46 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 22 599,88 грн.; прострочена заборгованість за процентами, які нараховані за ставкою 52 % річних за період з 28.08.2019 по 29.08.2020 року - 11 780,07 грн.; прострочена заборгованість за процентами, які нараховані за ставкою 60 % річних за період з 31.08.2020 по 31.03.2021 року - 3 408,51 грн.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повному обсязі погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Договір факторингу є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу - на стороні кредитора - у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні (див. постанову Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 639/4836/17 (провадження № 61-21697св19)).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).

За загальними правилами чинності правочину (стаття 203, 205, 207, 215 ЦК України) та вимог статті 1055 ЦК України щодо обов`язкової письмової форми кредитного договору, недодержання якої тягне його нікчемність, умови кредитного договору, що становлять його зміст та є обов`язковими для виконання сторонами (статті 626-629 ЦК України) мають бути зафіксовані в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, та підписані сторонами договору.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) викладено правовий висновок, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Таким чином, посилання позивача на паспорт споживчого кредиту, як невід`ємну частину кредитного договору, та визначені ним умови кредитування є безпідставними і відхиляються апеляційним судом.

З матеріалів справи вбачається, що в анкеті- заяві на оформлення кредитної карти та встановлення кредитного ліміту, сторони погодили, що процентну ставку за користування кредитними коштами - 52% річних та строк кредитування до 29 серпня 2020 року.

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду (див. постави від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16) після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати.

Отже, позивач, як правонаступник первісного кредитора, має право на одержання від відповідача заборгованості за кредитним договором № 1001.UAN від 29.08.2019 у розмірі 22 599,88 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту та 11 780,07 грн простроченої заборгованості по процентам за кредитом, нарахованим в межах строку кредитування.

Позовні вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» про стягнення з відповідача прострочених процентів у сумі 3 408,51 грн, які нараховані за ставкою 60% річних, що умовами договору не передбачена, та за період з 31.08.2020 по 31.03.2021 - після закінчення строку кредитного договору, є безпідставними та до задоволення не підлягають з наведених вище мотивів.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів виконання зобов`язання первісному кредиторові після відступлення права вимоги позивачу відповідач до суду не надав та відповідних обставин по справі не довів, тому його заперечення проти позову не можна визнати обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги станом на кінець дня 31 березня 2021 року, що є Додатком № 1 до Договору та міститься у додатках до позовної заяви, згідно № 3881, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло право грошової вимоги з ОСОБА_1 у розмірі 11 780,07 грн., колегія суддів відхиляє, оскільки з матеріалів справи вбачається, що в рядку № 3881 Реєстру прав вимоги станом на 31.03.2023 р., що є Додатком № 1 до Договору зазначена інформація по боржнику ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) за кредитним договором № 1001.UAN від 29.08.2019, суму - 11 780 грн. 07 коп., що є простроченою заборгованістю за процентами, які нараховані за ставкою 52% річних за період з 28.08.2019 по 29.08.2020.

В рядку № 4026 Реєстру прав вимоги станом на 31.03.2023, що є Додатком № 1 до Договору зазначена інформація по боржнику ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) за кредитним договором № 1001.UAN від 31.08.2020 (несанкціонований овердрафт) у розмірі, а саме:

22 599 грн. 88 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту;

3 408 грн. 51 коп. - прострочені проценти, які нараховані за ставкою 60% річних за період 31.08.2020 (виникнення несанкціонованого овердрафту) по 31.03.2021.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки позовна заява датована 17.03.2023, а тому строк позовної давності починає свій перебіг з 17.03.2020, відтак вимога про стягнення 11 780,07 грн., що є простроченою заборгованістю за проценти, які нараховані за ставкою 52 % річних за період з 28.08.2019 по 29.08.2020 не підлягає задоволенню, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Статтею 253 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України встановлено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені); про спростування недостовірної інформації, поміщеної у медіа.

Отже, перебіг строку позовної давності за позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 розпочався з дня закінчення терміну повернення коштів за кредитним договором (тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами), тобто з 29.08.2020 та з урахуванням наданого трирічного строку позовної давності мав би закінчитися - 29.08.2023

Проте, строк позовної давності відповідно до вимог ст. 253, 257, 258 ЦК України щодо стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування та несанкціонованою заборгованістю (несанкціонований овердрафт) рахунок в частині стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами не є пропущеним з огляду на зазначені нижче обставини, а саме:

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено в подальшому на всій території України згідно з постанов Кабінету міністрів України.

Оскільки з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Окрім цього, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 воєнний стан було запроваджено з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому його було продовжено до 14 лютого 2024 року відповідно до указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 10211 від 06.11.2023 р

15 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ, відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19.

Відповідно до п. 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257, 258, 259, 362, 559, 681, 728,786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, строк позовної давності відповідно до п. 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, строк позовної давності відповідно до п. 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» звернулося із позовною заявою у березні 2023, тобто в період дії карантину, який розпочався з 12.03.2020 та який відмінено з 01.07.2023, але продовжено строком дії воєнного стану, який розпочався із 24.02.2022

Відтак, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» строк позовної давності не пропущений, оскільки на час подання позовної заяви у березні 2023 році адже такий строк був продовжений вищевказаними нормативно-правовими актами.

Стосовно клопотання представника відповідача щодо призначення у даній справі судової експертизи, колегія суддів не вбачається підстав для задоволення даного клопотання, оскільки ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20 вересня 2023 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - Васюка М.М. про призначення судову економічну експертизу в цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено.

Призначено по справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інститутут судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, м. Київ, вул. Бродських Сім`ї, 6).

На вирішення експерта було поставлено такі питання:

Чи обґрунтовуються документально та вимогами чинного законодавства операції AT «Юнекс Банк» з надання кредиту, повноти нарахування і сплати відсотків за користування кредитом позичальником ОСОБА_1 за договором про комплексне банківське обслуговування № 1001.UAH від 30.08.2019?;

Чи відповідає наявний у матеріалах справи № 758/3004/23 розрахунок заборгованості ОСОБА_1 (по сплаті простроченого боргу, прострочених процентів, строкових процентів за кредит та погашенню основної суми боргу) перед ТОВ «ФК «Омега Фінанс» умовам договору про комплексне банківське обслуговування № 1001 .UAH від 30.08.2019, який укладений між ОСОБА_1 та AT «Юнекс Банк»?;

Який реальний розмір заборгованості ОСОБА_1 (по сплаті простроченого боргу, прострочених процентів, строкових процентів за кредит та погашенню основної суми боргу) перед ТОВ «ФК «Омега Фінанс» за умовами договору про комплексне банківське обслуговування № 1001.UАН від 30.08.2019, який укладений між ОСОБА_1 та AT «Юнекс Банк»?.

Справа була направлена в експертну установу, проте 05 лютого 2024 року справа була повернута до суду першої інстанції у зв`язку з тим, що відповідач не сплатив вартість судово- економічної експертизи.

Доводи клопотання відносно того, що відповідач не отримувала рахунок для оплати судової експертизи, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи, після повернення справи з експертної установи до суду першої інстанції представник відповідача не звертався повторно з клопотанням про проведення експертизи, хоча не був позбавлений такого права, а звернувся з ним лише при поданні апеляційної скарги.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 600,00 грн., суд першої інстанції посилався на те, що такі витрати є співмірними зі складністю справи та підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача у суді здійснювала адвокат Кумко О.Д. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1364571, виданим АО «НЕМЕСІДА» 15.03.2023, та договору про надання правової допомоги від 05.04.2021 (а.с. 69-72).

У позовній заяві, яка підписана адвокатом Кумко О.Д., наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 6 600,00 грн.

Згідно з п. 3.1. Договору про надання правової допомоги від 05.04.2021, укладеного між ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» та АО «НЕМЕСІДА», вартість юридичних послуг за даним Договором визначається одним з нижче наведених способів, обраних сторонами:

3.1.1 виходячи з вартості години юридичного обслуговування кожного з фахівців Виконавця, залученого до участі у наданні юридичних послуг. При такому способі визначення вартості послуг дорівнює загальній вартості витраченого часу фахівцями Виконавця на надання юридичних послуг. Фактична кількість витраченого часу кожного з фахівців Виконавця округлюється до години за правилами математики. До витраченого часу на надання юридичних послуг зараховується весь час перебування певного фахівця (фахівців) Виконавця у відрядженні (за межами міста Києва), включаючи час витрачений фахівцями Виконавця на прибуття до місця відрядження з м. Києва та повернення до м. Києва з місця відрядження.

3.1.2 виходячи із заздалегідь обумовленої сторонами вартості юридичних послуг, узгодженість якої (обумовленої вартості) підтверджується підписаним сторонами актом (актами) наданих послуг із зазначенням цієї вартості.

Відповідно до п. 3.2 договору оплата послуг Виконавця за даним Договором здійснюється Замовником на підставі рахунків Виконавця, що виставляються Замовнику разом із наданням Акту наданих послуг, який підтверджує надання тих послуг, за які вимагається сплата у рахунку.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що Замовник зобов`язаний сплачувати виставлені Виконавцем рахунки протягом 3-х (трьох) календарних днів з моменту їх отримання.

Згідно з Актом наданих послуг від 15.03.2023, підписаним представниками АО «Немесіда» (виконавець) та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (замовник), вартість 1 робочої години становить 1 200 гривень.

Правова допомога, надана виконавцем щодо захисту прав та інтересів замовника під час правовідносин з боржником ОСОБА_1 за кредитним договором № 1001. UAN від 29.08.2019, в т.ч. під час представництва інтересів замовника в процесі підготовки та участі в майбутньому судовому процесі, включає в себе:

- вивчення матеріалів кредитної справи ОСОБА_1 за кредитним договором № 1001. UAN від 29.08.2019, проведення правового аналізу та визначення правової позиції (2 год. 30 хв.), вартість наданої послуги становить 3 000,00 грн.;

- складання позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 1001. UAN від 29.08.2019, (3 год. 00 хв.), вартість наданої послуги становить 3 600,00 грн.

Загальна вартість наданих послуг становить 6 600,00 грн.

Загальна грошова сума, що підлягає оплаті складає 9 350 грн (5,5 годин х 1 700 грн) (а.с. 66).

Згідно платіжного доручення № 406 від 16.03.2023 ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» сплатило АО «Немесіда» за надану правову допомогу згідно Договору про надання правової допомоги від 05 квітня 2021 року 6 600,00 грн.

Аналізуючи зазначене в сукупності, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, суд першої інстанції прийшов до правильних та обгрунтованих висновків про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 600,00 грн.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними та завищеними, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та не є складною, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що 02 грудня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Васюк М.М. звертався до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення в якій просив суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Заявлені представником відповідача витрати в двічі перевищують витрати, які були заявлені представником позивача, при цьому визначаючи такий розмір витрат адвокат Васюк М.М. вочевидь не вважав завищеними або неспівмірними.

Оскільки при вирішенні справи суд першої інстанції не в повній мірі дав належної оцінки наданим сторонами доказам, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

При цьому, слід зазначити, що не дивлячись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено неправильно лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів, які були нараховані за ставкою 60% річних, рішення суду слід скасувати повністю та ухвалити нове по суті пред`явлених вимог, оскільки у резолютивній частині рішення судом зазначена загальна сума заборгованості, більш того, у зв`язку із скасуванням рішення, підлягають перерозподілу й судові витрати, зокрема витрати на правничу допомогу.

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. За результатами перегляду справи в суді апеляційної інстанції позовна заява підлягає частковому задоволенню на 90,9%, а апеляційна скарга на 9,1%.

З урахуванням вище зазначеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 439,75 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що звертаючись до Київського апеляційного суду відповідачем не було сплачено судовий збір у розмірі 4 026,00 грн., а тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 659,64 грн., з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги, а з позивача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 366,36 грн.

Окрім того, підлягає перерозподілу і витрати на професійну правничу допомогу, які були стягнуті в відповідача на користь позивача, з урахуванням пропорційності, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 999,40 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Васюка Миколи Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» () заборгованість за тілом кредиту - 22 599,88 грн.; прострочена заборгованість за процентами, які нараховані за ставкою 52 % річних за період з 28.08.2019 по 29.08.2020 року - 11 780,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» () судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 439,75 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 999,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 659,64 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» () в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 366,36 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: