Справа № 396/427/25
Провадження № 2/396/332/25
РІШЕННЯ

Іменем України

04.07.2025 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Цесельської О.С., за участю секретаря судового засідання Кравченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит від 28.10.2021 в розмірі 10440 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.10.2021 року між ТОВ "Займер" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 179152.

28.10.2021 року між ТОВ "Займер" та ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до якого ТОВ "Займер" відступило ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника ОСОБА_2 за договором № 179152.

Відповідно до Реєстру боржників ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10440 грн.

Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, тому має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором № 179152 в розмірі 10440 грн. з яких: 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8440 грн - сума заборгованості за відсотками.

Ухвалою судді від 12.03.2023 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

08.04.2025 року представником позивача подано заяву про стягнення судових витрат на правову допомогу в розмірі 10500 грн., додано рахунок та платіжне доручення.

28.04.2025 року відповідачем ОСОБА_2 подано заяву про перехід від розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та витребування доказів.

Ухвалою суду від 29.04.2025 року здійснено перехід від розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, витребувано докази від ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ».

10.06.2025 року на виконання ухвали суду від позивача надійшла заява про виконання ухвали суду та розрахунок заборгованості первісного кредитора ТОВ «Займер».

Сторони по справі на розгляд справи не з`явились.

25.06.2025 року відповідач подала заяву про розгляду справи у відсутність, та клопотала про зменшення розміру витрат на правову допомогу.

23.02.2021 року між ТОВ "Займер" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 179152, який підписано відповідачем шляхом підписання електронним підписом у формі одноразового електронного ідентифікатора (а.с. 11, 15-17). Та згідно інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» (а.с. 27) 23.02.2021 року було проведено успішно транзакцію щодо перерахунку 2000 грн. на емітент платіжної карти «Приват Банк», видачу кредиту №179152.

Згідно з умовами договору ТОВ "Займер" надає позичальнику кредит у сумі 2000 грн на 30 днів до 24.03.2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує проценти за користування кредитом 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу (а.с. 15-17).

ОСОБА_2 підписанням електронним підписом договору підтвердила, що ознайомилася з усіма його умовами, погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому (Правилами, Паспортом споживчого кредиту, Графіком платежів, тощо) та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Розрахунком заборгованості ТОВ «Займер», а також наданою випискою по карті підтверджується, що відповідач отримала грошові кошти в сумі 2000 грн., кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість.

28.10.2021 року між ТОВ "Займер" та ТОВ ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до якого ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ»передали ТОВ "Займер" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника ОСОБА_2 за договором № 179152 (18-21).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ ФК "КЕШ ТУ ГОУ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10440 грн, з яких: 2000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 8440 грн - сума заборгованості за відсотками, (а.с. 10).

Також, згідно з розрахунком заборгованості у відповідача наявний борг на суму 10440 грн.

Крім того ТОВ ФК "КЕШ ТУ ГОУ" надано розрахунок ТОВ «Займер» по картковому рахунку ОСОБА_2 , яка повністю підтверджує факт отримання кредитних коштів та виниклої заборгованості в розмірі 10440 грн., щодо не заперечувалось та не спростовано відповідачем.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію».

Електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 3 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Частина 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом пере направлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Частиною 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Таким чином, суд вважає, що між ТОВ "Займер" та ОСОБА_2 правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася, оскільки договір було укладено та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію», сторонами узгоджено питання щодо розміру відсотків, які підлягають стягненню у разі неповернення боргу у строк дії договору.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

У ч.1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі договору факторингу, копія якого наявна у справі, ТОВ ФК "КЕШ ТУ ГОУ" наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Відомостей про добровільну сплату боргу новому кредиту справа не містить. Будь-яких спростувань доказів, що подані позивачем суду на обґрунтування викладених в позовній заяві обставин, відповідачем суду не надано.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у сумі 10440 грн., тобто, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд зазначеє:

На підставі ст.141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати понесені позивачем, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 2422.40 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крм того, ирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, стороною позивача надано належні, допустимі та достатні докази витрат позивача на професійну правничу допомогу по цій справі, а саме договір про надання правової допомоги від від 29.12.2023 року, додаткову угоду до нього від 27.12.2024 року отримання правової допомоги, квитанція про оплату.

Однак суд зважає, що дана справа відповідно до п. 2 ч. 6 ст.19 ЦПК України належить до справ незначної складності, у спорах про стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання судова практика є сталою, не потребує вивчення великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратила би значний час, тому суд дійшов висновку проте, що розмір гонорару адвоката у 10500 грн, не відповідає критерію розумності їх розміру з урахуванням складності цієї справи, тому, суд приходить до висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 3500 гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Керуючись ст.ст. 82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», , заборгованість за кредитним договором № 179152 від 23.02.2021 року, в розмірі 10440 (десять тисяч чотириста сорок) гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі триста двадцять дві) гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.

В іншій частині відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.07.2025 року

Суддя: О. С. Цесельська