Справа № 191/2149/24
Провадження № 2/191/751/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04 липня 2025 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді - Порошиної О.О.
за участю секретаря - Бугайової Б.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача, ОСОБА_1 та відповідача, ОСОБА_2 , народилась донька - ОСОБА_3 , про що свідчить Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 . Дитина була народжена в офіційному шлюбі, укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 06 червня 2009 року, зареєстрованому Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис №354. Рішенням Артемівського районного суду м. Луганська по справі №2-3722/10 від 28 грудня 2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Рішенням Артемівського районного суду м. Луганська по справі №2-4822/10 від 25 червня 2010 року призначено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів (заробітку) ОСОБА_2 , щомісячно, до повноліття дитини, а також стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх доходів ОСОБА_2 щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області по справі №431/482/16-ц від 10 березня 2016 року було змінено розмір аліментів, стягнених з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання доньки, ОСОБА_3 , рішенням Артемівського районного суду м. Луганська по справі №2-4822/10 від 25 червня 2010 року, з 1/6 частини на 1/4 частину усіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Батько, ОСОБА_2 , самоусунувся від виховання своєї доньки, уникає контактів із дитиною, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток ОСОБА_3 , її навчання, виховання, підготовку до самостійного життя. До того ж, батько не бере участі в матеріальному житті дитини, не забезпечує її нормальний розвиток, з 2010 року не сплачує аліменти і має наявну заборгованість станом на 08 квітня 2024 року вона становить 222 739 грн. 86 коп. Донька проживає із позивачем, за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вони є внутрішньо переміщеними особами у зв`язку зі збройною агресією російської федерації й проживали та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 є офіційно працевлаштованою, повністю забезпечує дитину усім необхідним в матеріальному плані. Батько дитини, ОСОБА_2 , ніяк не підтримує, гроші на утримання дитини не надсилає взагалі, ні в рамках відкритого виконавчого провадження по аліментах, ні добровільно. Також батько дитини, ОСОБА_2 , не бере участі і в психологічному житті дитини, зі школою, де наразі вчиться дитина, контактів не має, успіхами та досягненнями дитини не цікавиться.
Таким чином, у зв`язку із тим, що батько, ОСОБА_2 , ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки, для забезпечення найважливіших інтересів дитини є необхідність у позбавленні його батьківських прав.
Просила суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Представник позивача, ОСОБА_4 до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, та участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
У судовому засіданні від 15.05.2025 року в присутності педагога/психолога, неповнолітня ОСОБА_3 , пояснила, що з батько перестав з ними проживати,коли вона ще була маленькою, він взагалі не бере участі у її вихованні, з нею не спілкується, не цікавиться її життям.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не надав. Відповідно до ст.187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради Гаврилюк А.А., в судове засідання не з`явився, попередньо надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують просять задовольнити.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Позивач та відповідач у справі, ОСОБА_2 є батьками дитини:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке знаходиться при матеріалах справи (а.с. 16).
На підставі рішення Артемівського районного суду м. Луганська по справі №2-3722/10 від 28 грудня 2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.
Рішенням Артемівського районного суду м. Луганська по справі №2-4822/10 від 25 червня 2010 року призначено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів (заробітку) ОСОБА_2 , щомісячно, до повноліття дитини, а також стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх доходів ОСОБА_2 щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області по справі №431/482/16-ц від 10 березня 2016 року було змінено розмір аліментів, стягнених з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання доньки, ОСОБА_3 , рішенням Артемівського районного суду м. Луганська по справі №2-4822/10 від 25 червня 2010 року, з 1/6 частини на 1/4 частину усіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, виданої Старобільським відділом державної виконавчої служби у Старобільському районі Луганської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.04.2024 року №1228, ОСОБА_2 має наявну заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 222 739 грн. 86 коп.

Судом встановлено, що дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , вони є внутрішньо переміщеними особами, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

З наданого Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради, висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається, що доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.60-64).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Хоча позбавлення батьківських прав і є крайнім заходом, проте у цій справі з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а також із встановлених судом першої інстанції обставин на підставі досліджених та оцінених доказів у справі, які вказують на нехтування матір`ю своїм батьківським обов`язком, обґрунтованим є висновок щодо позбавлення відповідача батьківських прав.

У справі «Ilya Lyapin v. Russia» (Ілля Ляпін проти Росії) ЄСПЛ зазначив, що, якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією.

Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Вищевказана позиція також кореспондується з рядом позицій Верховного Суду, зокрема у справі № 331/8310/15 (постанова від 02 серпня 2021 року).

Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вихованням якої не займається, не цікавиться її життям, здоров`ям та умовами для проживання. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача. Таким чином, викладені обставини дають обґрунтовані підстави для позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно його дитини.

У зв`язку із чим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18 Конвенції про права дитини, ст. 150, ст.ст.164, 166 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О. О. Порошина