Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/32/25
Єдиний унікальний №733/1835/24
Рішення

Іменем України

08 липня 2025 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

за участю секретарів: О.П. Щур, Л.К. Пікуль,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача І.А. Сакун,

представників відповідача

Квартирно-експлуатаційного

відділу м. Чернігів Я.В. Смаль, М.В. Білик-Куса

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів про визнання незаконним та скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів про визнання незаконним та скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

Позов обґрунтовано тим, що наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (по стройовій частині) № 168 від 16.07.2024 року його, робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області звільнено з роботи з 16 липня 2024 року, у зв`язку з появою на роботі в нетверезому стані, п. 7 ст. 40 КЗпП України. Витяг із зазначеного наказу ним було отримано 22.07.2024 року засобами поштового зв`язку.

Вказує, що вищевказаний наказ начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (по стройовій частині) № 168 від 16.07.2024 року не відповідає чинному законодавству, оскільки 12.07.2024 року він не перебував на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння, а його звільнення є незаконним та пов`язане з упередженим ставленням до нього начальника будинкоуправління ОСОБА_2 . Йому не було запропоновано роботодавцем пройти огляд на стан сп`яніння, акт огляду на стан сп`яніння відсутній, зі змістом складеного акту № 37 від 12.07.2024 року, який став підставою для звільнення, його не ознайомили, а про існування наказу КЕВ м. Чернігів № 138 від 12.07.2024 року «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на ОСОБА_3 » він дізнався після отримання листа від роботодавця, який пояснень від нього не вимагав.

Працівником поліції ОСОБА_4 12.07.2024 року відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 179 КУпАП перебування на робочому місці у нетверезому стані, який направлено на розгляд адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ічнянської міської ради.

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ічнянської міської ради № 10 від 30.07.2024 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 179 КУпАП відносно нього, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Просить визнати незаконним та скасувати наказ начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів № 138 від 12.07.2024 «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на ОСОБА_3 »; визнати незаконним та скасувати п.1.1 наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів № 168 від 16.07.2024 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити ОСОБА_1 на посаді робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів з 16.07.2024 року; стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів на його користь середній заробіток за весь час з моменту звільнення з 16.07.2024 року по дату поновлення на роботі; стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів на його користь судові витрати, понесені ним по даній цивільній справі.

11 вересня 2024 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

30 вересня 2024 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області від відповідача начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів Василя Федорчука надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позову та просить відмовити в його задоволенні, оскільки вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді слюсаря-сантехніка 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області 12.07.2024 року, порушуючи правила внутрішнього трудового розпорядку, не з`явився на робочому місці о 08.00 годині, після чого начальником підприємства (будинкоуправління) Тетяною Литвиненко було здійснено телефонний дзвінок на особистий номер ОСОБА_1 НОМЕР_1 для з`ясування відсутності працівника на роботі. Близько 09.00 год. ОСОБА_1 з`явився на роботі з ознаками алкогольного сп`яніння: відчувався сильний, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів, не чітке мовлення, почервоніння шкірного покриву обличчя, неприродний блиск очей. Також ОСОБА_1 поводив себе агресивно та висловлювався нецензурними словами.

Актом № 37 від 12.07.2024 року за участі начальника підприємства (будинкоуправління) Тетяни Литвиненко, завідуючої гуртожитком Оксани Волобуй, бухгалтера ОСОБА_5 зафіксовано перебування ОСОБА_1 на роботі у стані алкогольного сп`яніння, який відмовився від ознайомлення із зазначеним актом, що зафіксовано в Акті № 38 від 12.07.2024 року.

12.07.2024 року начальником підприємства (будинкоуправління) Тетяною Литвиненко складено акт № 38/1 про відмову ОСОБА_1 надати пояснення щодо його перебування на робочому місці в нетверезому стані, після чого ОСОБА_6 було запропоновано останньому пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, що було зафіксовано в акті № 38/2 від 12.07.2024 року.

Наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (з адміністративно-господарської діяльності) № 137 від 12.07.2024 року ОСОБА_7 , робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області відсторонено від роботи 12.07.2024 року з 09.00 до 17.00 год., проте останній територію будинкоуправління не покинув та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, конфліктував з начальником підприємства, у зв`язку з чим було здійснено виклик правоохоронних органів.

Наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (з адміністративно-господарської діяльності) № 138 від 12.07.2024 року за грубе порушення трудової дисципліни застосовано до ОСОБА_1 , робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинку 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області, відповідно до п. 2 ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за п. 7 ст. 40 КЗпП України (поява на роботі у нетверезому стані). 15.07.2024 року ОСОБА_1 о 08.00 год. на роботу не з`явився.

Наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (по стройовій частині) № 168 від 16.07.2024 року ОСОБА_1 , робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинку 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області, у зв`язку з появою на роботі в нетверезому стані, п. 7 ст. 40 КЗпП України, звільнено з роботи 16 липня 2024 року, про що останнього було повідомлено листом вих. № 565/2148 від 16.07.2024 року.

Вважає, що КЕВ м. Чернігів діяв згідно з вимогами трудового законодавства, а застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України було цілком законним та обґрнутованим.

Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу адвоката вказує, що судова практика щодо вказаної категорії справ є напрацьованою і не потребує детального вивчення проблеми та аналізу законодавства, а тому загальна вартість витрат на професійну (правову) допомогу є завищеною та не може бути оцінена в розмірі 10000,00 грн. та не співмірна зі складністю справи.

16 січня 2025 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав та скасувати наказ начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів № 138 від 12.07.2024 «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на ОСОБА_3 »; визнати незаконним та скасувати п.1.1 наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів № 168 від 16.07.2024 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити його на посаді робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів з 16.07.2024 року; стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів на його користь середній заробіток за весь час з моменту звільнення з 16.07.2024 року по дату поновлення на роботі; стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів на його користь судові витрати, понесені ним по даній цивільній справі.

Також вказав, що 12.07.2024 року запізнився на роботу не більше, ніж на 8-10 хвилин. Останнім часом у нього з його керівником ОСОБА_2 склалися неприязні відносини, причину виникнення яких він не знає та через його запізнення у них виникла сварка, після якої ОСОБА_2 викликала працівників поліції. Після того, як працівники поліції склали відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення за керування мотоциклом у нетверезому стані та перебування в нетверезому стані на робочому місці, він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, останні поїхали та він також поїхав додому, так як його керівник ОСОБА_2 повідомила його, що його вже звільнено з роботи та на роботу вже не виходив. Зміст жодних складених відносно нього актів йому не зачитувався. Наказ про звільнення надійшов йому засобами поштового зв`язку.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сакун І.А. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, зазначивши, що позивач в судовому засіданні підтвердив, що на робочому місці 12.07.2024 року в стані алкогольного сп`яніння він не перебував. Крім того сама процедура документування знаходження особи на робочому місці у нетверезому стані була не дотримана, так як додані до відзиву на позов акти не складалися в присутності позивача ОСОБА_1 , представниками роботодавця останньому не пропонувалося пройти огляд, надати пояснення та з наказом про відсторонення від роботи він не був ознайомлений. 12.07.2024 року в ОСОБА_1 по місцю роботи виникла конфліктна ситуація з керівником ОСОБА_2 , яка о 12.00 год. повідомила на лінію «102» про те, що нібито ОСОБА_1 перебуває на робочому місці в нетверезому стані та їздить мотоциклом. Після прибуття близько 13.00 год. працівників поліції, на ОСОБА_1 було складено протоколи про адмінправопорушення, в тому числі за ст. 130 КУпАП, а також за ст. 179 КУпАП про те, що нібито ОСОБА_1 перебував у нетверезому стані на робочому місці. Протокол відносно ОСОБА_1 за ст. 179 КУпАП був направлений на розгляд адміністративної комісії Ічнянської міської ради за результатами розгляду якої вказаною комісією було закрито провадження у справі про адмінправопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адмінправопорушення. Також відносно ОСОБА_1 були скасовані всі інші справи про адмінправопорушення, в тому числі закрито справу за ст. 130 КУпАП, складені того дня відносно останнього. В зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Також звернула увагу на те, що позивача з наказом про відсторонення від роботи не ознайомлювали, а саме документування перебування ОСОБА_1 на робочому місці не проводилося та вже в подальшому було складено ряд матеріалів щодо цього. У Наказі начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів про звільнення ОСОБА_1 останній посилається лише на доповідну записку № 36 та Акт № 37, але не містить посилань на Акти № 38, 38/1, 38/2, 39, 40, що свідчить про складення зазначених актів вже після отримання відповідачем позовної заяви.

Щодо складеної ОСОБА_2 доповідної записки № 36 від 12.07.2024 року на ім`я начальника КЕВ м. Чернігів зазначила, що остання у наданих суду показаннях вказала про те, що складала всі документи в період з 09.00 до 10.00 год., але зі змісту вказаної доповідної записки видно, що в ній ідеться вже про виклик та прибуття працівників поліції, що мало місце о 13.00 годині, що свідчить про складення такої доповідної записки після прийняття рішення роботодавцем про звільнення з роботи ОСОБА_1 , з якого останнього не ознайомлювали. Вказане свідчить про недотримання роботодавцем встановленої процедури ОСОБА_8 представником роботодавця не пропонувалося надати пояснення та останній не відмовлявся від ознайомлення із складеними відносно нього актами.

Представник відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів Білик-Куса М.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог та зазначила, що 12.07.2024 року позивач ОСОБА_1 , в порушення Правил трудового розпорядку, відповідно до якого робочий час починається з 08.00 год., з`явився на роботу близько 09.00 год. в стані алкогольного сп`яніння, про що було повідомлено начальником будинкоуправління с-ща Дружба ОСОБА_2 , складено доповідну записку та відповідний акт. Також ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та надання пояснень, про що також були складені акти. Після цього Наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (з адміністративно-господарської діяльності) № 137 від 12.07.2024 року ОСОБА_7 , робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області відсторонено від роботи 12.07.2024 року з 09.00 до 17.00 год., проте останній територію будинкоуправління не покинув та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння конфліктував з начальником підприємства, у зв`язку з чим було здійснено виклик правоохоронних органів. 15.07.2025 року працівниками кадрової служби КЕВ м. Чернігів були здійснені телефонні дзвінки на телефон ОСОБА_1 , який не відповідав. Наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (з адміністративно-господарської діяльності) № 138 від 12.07.2024 року за грубе порушення трудової дисципліни застосовано до ОСОБА_1 , робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинку 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області, відповідно до п. 2 ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за п. 7 ст. 40 КЗпП України (поява на роботі у нетверезому стані).

Щодо доводів представника позивача про те, що доповідна записка начальником будинкоуправління ОСОБА_2 була складена після прийняття рішення роботодавцем про звільнення з роботи ОСОБА_1 , з якого останнього не ознайомлювали, зазначила, що ознайомлення зі змістом доповідної записки робітника не входить до обов`язків роботодавця. Крім того, немає інформації про те, о котрій саме годині вказану доповідну записку було отримано начальником КЕВ м. Чернігів.

Представник відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів Смаль Я.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 надавши аналогічні пояснення представника відповідача ОСОБА_9 та зазначила, що неможливо встановити точний час складення доповідної записки ОСОБА_2 , можливо, це відбулося і о 13.00 год.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що працює начальником підприємства (будинкоуправління) Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів та в її підпорядкуванні перебувають двірники та робітники з комплексного обслуговування будівель. 12.07.2024 року в період часу між 9 та 10 годинами ранку вона пішла перевірити об`єкти підприємства, підійшла до робітників та помітивши відсутність ОСОБА_1 , пішла далі. Через деякий час вона почула, що на великій швидкості до місця, де перебували робітники підприємства, під`їхав мотоцикл. Підійшовши туди, вона побачила ОСОБА_1 , який стояв на вулиці серед робітників з ознаками алкогольного сп`яніння та запропонувала пройти йому медичний огляд на стан сп`яніння, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився та вона попросила його написати заяву на звільнення. Після цього ОСОБА_1 почав кричати на неї та висловлювався нецензурною лайкою на її адресу. Вона пішла до свого кабінету та підготувала доповідну записку з даної ситуації своєму керівнику, після чого викликала поліцію. Після приїзду поліцейських, вона розбудила ОСОБА_1 , який дрімав та на останнього було складено протоколи про адміністративні правопорушення.

Цього дня 12.07.2024 року вона склала та надіслала своєму керівництву: Акти № 36, 37, 38. Зранку 15.07.2025 року Акт № 40. Від ознайомлення та підписання всіх складених актів ОСОБА_1 відмовився.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що працює завідуючою гуртожитком КЕВ м. Чернігів. Того дня 12.07.2024 року вона йшла на об`єкт та почула крик з того місця, де зазвичай збираються робітники підприємства. Підійшовши ближче побачила, що ОСОБА_1 перебував у нетверезому стані та висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , після чого пішла далі. Потім вона підписувала акти відносно ОСОБА_1 , які були складені в другій половині того ж дня та в подальшому були направлені до КЕВ м. Чернігова. Коли приїздили працівники поліції, вона була відсутня.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що працює двірником в підприємстві (будинкоуправлінні) КЕВ м. Чернігів. Того дня 12.07.2024 року вона перебувала на робочому місці та побачила, як на мотоциклі під`їхав ОСОБА_1 . Через деякий час вона почула, як ОСОБА_1 розмовляв з начальником будинкоуправління ОСОБА_2 та просив його вислухати, після чого почула нецензурну лайку останнього. Після цього до ОСОБА_1 приходив чоловік ОСОБА_2 , між якими виникала сварка. Потім приїжджали працівники поліції та після їх від`їзду ОСОБА_1 також поїхав.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що працює працівником з комплексного обслуговування будівель підприємства (будинкоуправління) КЕВ м. Чернігів. В другій половині дня 12.07.2024 року він бачив ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, поблизу якого стояв поліцейський та начальник будинкоуправління ОСОБА_2 . Постоявши деякий час поблизу останніх, він пішов далі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що працює в підприємстві (будинкоуправлінні) КЕВ м. Чернігів. Того дня, прийшовши на роботу та здійснивши обхід об`єктів, близько 10.00 год. він почув розмову на підвищених тонах, яка потім переросла у нецензурну лайку. Пізніше він бачив ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 . Він впевнений, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки чув розмову останнього. Також він не бачив, щоб ОСОБА_2 складала та зачитувала будь-які акти відносно ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що був свідком того, як ОСОБА_1 мав розмову з двома жінками. Після того, як він зайшов до приміщення, почув, як між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла сварка, після чого останній зайшов до приміщення та він просив його припинити такі дії, але ОСОБА_1 його не послухав. Потім він був свідком сварки ОСОБА_1 та чоловіка ОСОБА_2 . Того дня ОСОБА_1 був збуджений, мав хитку ходу.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що працює бухгалтером в підприємстві (будинкоуправлінні) КЕВ м. Чернігів. В переддень конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 остання телефонувала з робочого місця до ОСОБА_1 та просила його прийти зранку на роботу для написання заяви на звільнення, так як був відсутній на робочому місці цього дня, але ОСОБА_1 не прийшов. Близько 08.20 вона відійшла до магазину та побачила, як ОСОБА_1 їхав мотоциклом на роботу. Повернувшись назад, вона почула крики ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_16 та нецензурну лайку. На пропозицію ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився та наполягав, що є тверезим. Останній перебував у нетверезому стані мав хитку ходу та не чітку мову. Про відсторонення ОСОБА_1 від роботи їй нічого не відомо. ОСОБА_2 склала доповідну записку, Акт про відмову ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння та акт про звільнення, які були прочитані та підписані нею та ОСОБА_17 в їх спільному кабінеті і в подальшому були направлені до КЕВ м. Чернігова. По роботі вони всі підпорядковуються ОСОБА_2 як начальнику будинкоуправління. Вона є кумою ОСОБА_2 , але до роботи це відношення не має. Про винесені відносно ОСОБА_1 накази КЕВ м. Чернігів вона не знала, так само як і виклик працівників поліції 12.07.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі Наказу № 117 від 01.06.2010 року, ОСОБА_1 було прийнято на посаду слюсаря аварійно-відбудовних робіт 1 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області та відповідно до Наказу № 43 від 07.03.2012 року, останній був переведений на посаду слюсаря-сантехніка 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області (а.с. 6,зворот).

Згідно Наказу № 40 від 01.04.2013 року ОСОБА_1 переведений на посаду робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області (а.с. 6,зворот).

Відповідно до статті 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір.

Статтею 140 КЗпП України передбачено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Отже, трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, статутів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливе застосування положень ст. 147 КЗпП України.

12.07.2024 року начальником підприємства (будинкоуправління) Литвиненко Т. складено доповідну записку № 36 на ім`я начальника КЕВ м. Чернігів майора ОСОБА_18 , згідно якої ОСОБА_19 , робітник з комплексного обслуговування будинків, 12 липня 2024 року о 8.00 не вийшов на роботу та після її дзвінка з`явився на робочому місці о 9.00 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: відчувався сильний різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів, нечітке мовлення, почервоніння шкірного покриву обличчя, неприродний блиск очей, нецензурні висловлювання. Оскільки ОСОБА_1 поводив себе агресивно, ОСОБА_2 викликала наряд поліції та в пристуності поліцейських останній продовжував погрожувати їй розправою (а.с. 33).

12.07.2024 року начальником підприємства (будинкоуправління) Тетяною Литвиненко, завідуючою гуртожитками Оксаною Волобуй, бухгалтером ОСОБА_20 складено Акт № 37 «Про перебування ОСОБА_21 на роботі в нетверезому стані», в якому вказано, що ОСОБА_19 , робітник з комплексного обслуговування будинків, став до роботи 12 липня 2024 року о 9.00 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: відчувався сильний різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів, нечітке мовлення, почервоніння шкірного покриву обличчя, неприродний блиск очей, нецензурні висловлювання, агресивна поведінка. На пропозицію пройти медичне обстеження щодо вмісту алкоголю в крові ОСОБА_22 відмовився, став агресувати та висловлюватися нецензурною лайкою, після виклику та прибуття працівників поліції останні склали на ОСОБА_3 протокол про перебування останнього на роботі у п`яному вигляді (а.с. 34).

Також 12.07.2024 року начальником підприємства (будинкоуправління) Тетяною Литвиненко, завідуючою гуртожитками Оксаною Волобуй, бухгалтером Світланою Кириченко складено Акт № 38 про відмову ОСОБА_23 ознайомитися з актом від 12 липня 2024 року № 37 про його перебування на роботі в нетверезому стані (а.с. 35).

12.07.2024 року начальником підприємства (будинкоуправління) Тетяною Литвиненко, завідуючою гуртожитками Оксаною Волобуй, бухгалтером Світланою Кириченко складено Акт № 38/1 про відмову ОСОБА_23 надавати пояснення про його перебування в нетверезому стані на робочому місці (а.с. 36).

Також 12.07.2024 року начальником підприємства (будинкоуправління) Тетяною Литвиненко, завідуючою гуртожитками Оксаною Волобуй, бухгалтером Світланою Кириченко складено Акт № 38/2 про відмову ОСОБА_23 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 37).

Відповідно до Наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (з адміністративно-господарської діяльності) № 137 від 12.07.2024 року відсторонено ОСОБА_23 , робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області, від роботи 12.07.2024 року з 09.00 до 17.00 год. (а.с. 38-39).

Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати.

При відстороненні трудові відносини працівника з роботодавцем не припиняються, тому тут не йдеться про звільнення з роботи. Однак, при цьому працівник тимчасово не допускається до виконання своїх трудових обов`язків. Залежно від причин відсторонення заробітна плата на цей період не зберігається, хоч у деяких випадках виплачується допомога за рахунок коштів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або ж нараховується середній заробіток.

Наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (з адміністративно-господарської діяльності) Василя Федорчука № 138 від 12.07.2024 року, за грубе порушення трудової дисципліни застосовано до ОСОБА_1 , робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області, відповідно до п. 2 ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за п. 7 ст. 40 КЗпП України (поява на роботі у нетверезому стані) (а.с. 40-41).

12.07.2024 року начальником підприємства (будинкоуправління) Тетяною Литвиненко, завідуючою гуртожитками Оксаною Волобуй, бухгалтером ОСОБА_20 складено Акт № 39 про відмову ОСОБА_23 ознайомитися з наказами начальника КЕВ м. Чернігів від 12 липня 2024 р. № 137 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_23 » та наказом начальника КЕВ м. Чернігів від 12 липня 2024 р. № 138 «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на ОСОБА_23 » та засвідчення факту ознайомлення особистим підписом (а.с. 77).

15.07.2024 року начальником підприємства (будинкоуправління) Литвиненко Т. складено доповідну записку № 40 на ім`я начальника КЕВ м. Чернігів майора ОСОБА_18 , згідно якої ОСОБА_19 , робітник з комплексного обслуговування будинків, 15 липня 2024 року о 8.00 не з`явився на роботу та протягом усього робочого дня теж відсутній. Його місцезнаходження невідомо, на телефонні дзвінки не відповідає (а.с. 78).

Наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (по стройовій частині) № 168 від 16.07.2024 року ОСОБА_1 , робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області, у зв`язку з появою на роботі в нетверезому стані, п. 7 ст. 40 КЗпП України, звільнено з роботи 16 липня 2024 року. Підстава: доповідна записка начальника підприємства (будинкоуправління) № 36 від 12.07.2024 «Про перебування ОСОБА_24 на роботі в нетверезому стані», наказ начальника КЕВ м. Чернігів № 138 від 12.07.2024 «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на ОСОБА_3 » (а.с. 9).

Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з заходів стягнення догана або звільнення.

Згідно ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення та не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

У статті 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення від порушника трудової дисципліни мають бути витребувані письмові пояснення, за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення має враховуватися ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, а також попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року в справі № 554/9493/17.

Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку (пункт 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно статті 9 Конвенції МОП № 158, тягар доказування наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в ст. 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві.

Аналогічний правовий висновок щодо принципу розподілу тягаря доказування у трудових спорах та застосування до спірних правовідносин Конвенції МОП № 158 міститься в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 235/3148/17-ц, від 23 січня 2019 року по справі № 520/211/16-ц.

Суд звертає увагу на те, що однією із засад цивільного законодавства є добросовісність.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Суд прийшов до висновку, що Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернігів не надано суду належних та допустимих доказів, в розумінні чинного ЦПК України, на підтвердження своїх тверджень про те, що відповідач ОСОБА_1 12.07.2024 року перебував на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння.

Наведені показання в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про те, що 12.07.2024 року ОСОБА_1 перебував на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння та мав ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді сильного, різкого запаху алкоголю з ротової порожнини, порушення координація рухів, не чітке мовлення, почервоніння шкірного покриву обличчя, неприродний блиск очей, то такі показання суд не приймає до уваги, так як вони не підтверджені медичними висновками та надані висновки свідків суд оцінює як припущення.

До того ж, суд врахував, що відповідно до Постанови № 10 Адміністартивної комісії при виконавчому комітеті Ічнянської міської ради про закриття справи про адміністративне правопорушення від 30.07.2024 року, закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 179 Кодексу України відносно громадянина ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення про перебування останнього 12.07.2024 року о 12-00 годині на робочому місці (а.с. 10).

Складені працівниками роботодавця Акти від 12.07.2024 року № 37-38/2, не підтверджують факт алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки містять лише припущення про те, що останній перебував на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння, на підставі явно недостатніх ознак.

Що стосується складених начальником підприємства (будинкоуправління) ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 актів від 12.07.2024 року № 37, 38, 38/1, 38/2, 39, суд вважає, що вищевказані акти не є належними та допустимими доказами перебування ОСОБА_1 робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів, 12.07.2024 року на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння, так як відповідно до копії посадової інструкції Бухгалтера (код КП3433), реєстраційний № 254 будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області Кириченко С.В., затвердженої начальником Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів 12.05.2025 року (а.с. 161-164), остання, відповідно до п. 1.2 вищевказаних інструкції, підпорядковується безпосередньо начальнику підприємства (будинкоуправління), що викликає сумнів у суду щодо достовірності вказаних актів, що кореспондується із висновками, наведеними у рішенні ЄСПЛ (справа С.Кузнецова проти росії, скарга № 10877/04), де зазначено, що підпорядковані особи не можуть бути свідками.

Крім того, належних та допустимих доказів того, що представник роботодавця начальник підприємства (будинкоуправління) Литвиненко Т.О. пропонувала робітнику ОСОБА_8 ознайомитися із змістом вищевказаних актів від 12.07.2024 року, надати пояснення, а також те, що вказані акти зачитувалися в голос останньому, стороною відповідача суду не надано, а свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_15 не підтвердили цих фактів показами у судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 вносилися виправлення нумерації актів від 12.07.2024 року про відмову ОСОБА_23 ознайомитися з наказами (№ 40 виправлено на № 39) (а.с. 77), а також доповідній записці від 15.07.2024 року (№ 39 виправлено на № 40) (а.с. 78), а тому в суду виникає підозра щодо об`єктивності даних актів та дійсного вчинення таких фактів процедури проведення звільнення ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

За змістом ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що звільнення позивача на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України було здійснене з порушенням вимог трудового законодавства, які встановлено в судовому засіданні та не встановлено факту перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння на робочому місці 12.07.2024 року, а тому позов ОСОБА_1 слід задовольнити, визнати незаконним та скасувати наказ начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів № 138 від 12.07.2024 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на ОСОБА_23 ; визнати незаконним та скасувати п.1.1 наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів № 168 від 16.07.2024 про звільнення ОСОБА_1 , робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів, у зв`язку з появою на роботі в нетверезому стані, на підставі п. 7 ст. 30 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів з 16.07.2024 року; стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (м. Чернігів, вул. Володимира Дрозда, 19, 14035, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , середній заробіток за час вимушеного прогулу з подальшим відрахуванням з вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів.

Що стосується вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить з наступного.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України, при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Згідно вимог п. 8 даного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

При цьому, згідно ч.6 ст.6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-IX від 15 березня 2022 року, у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 53 (тривалість роботи напередодні святкових, неробочих і вихідних днів), частини першої статті 65, частин третьої - п`ятої статті 67 та статей 71-73 (святкові і неробочі дні) Кодексу законів про працю України.

Час вимушеного прогулу за період часу з 16 липня 2024 року (початок вимушеного прогулу) по 08 липня 2025 року (день ухвалення рішення судом) становить 254 робочих днів.

Абзацом 3 пункту 2 Порядку передбачено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно довідки про доходи, виданої Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернігів від 27.08.2024 року, сума доходу ОСОБА_1 за два останні місяці роботи за період з 01 травня 2024 року по 30 червня 2024 року складає 18463,90 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата складає 429,39 грн.; середньомісячна заробітна плата складає 9231,95 грн. (а.с. 114).

Відтак, взявши до уваги кількість робочих днів, які мають бути оплачені середнім заробітком, згідно умов праці за період з 16 липня 2024 року (початок вимушеного прогулу) по 08 липня 2025 року (день ухвалення рішення судом), а саме 254 днів та середньоденний заробіток позивача перед звільненням 429,39 грн., шляхом множення отримуємо розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який становить, виходячи з обрахунку 429,39 грн. x 254 = 109065,06 грн., що і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

При цьому вказана сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначена судом без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

У відповідності до вимог п. 2, 4 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більш ніж за один місяць та поновленні на роботі незаконно звільненого працівника.

Таким чином у даному випадку підлягає негайному виконанню рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, а також стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми платежу за один місяць.

Згідно із ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до задоволених позовних вимог з позивача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 19) на користь позивача в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 00 копійок.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 року в справі № 910/15944/17).

Таким чином, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10000,00 гривень понесених витрат на правову допомогу, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 13.08.2024 року (а.с. 121), додатковою угодою до Договору про надання правової допомоги від 13.08.2024 року (а.с. 120), актом здачі-приймання наданих послуг (а.с. 119), які є співмірними із складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, а також кількості судових засідань (5 судових засідань), в яких представник позивача брала участь та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України, суд вважає проголосити вступну та резолютивну частину рішення та негайно вручити копії такого рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні.

Керуючись ст. 12, ч. 1 ст. 13, 81, 89, 137, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 46, 47, 115, 116, 147, 148, 149, 233, 235 КЗпП України, ст. 43 Конституці України, ЗУ «Про оплату праці», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів про визнання незаконним та скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів № 138 від 12.07.2024 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на ОСОБА_23 .

Визнати незаконним та скасувати п.1.1 наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів № 168 від 16.07.2024 про звільнення ОСОБА_1 , робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів, у зв`язку з появою на роботі в нетверезому стані, на підставі п. 7 ст. 30 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду будинкоуправління м. Ічня Чернігівської області Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів з 16.07.2024 року.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (м. Чернігів, вул. Володимира Дрозда, 19, 14035, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 109065 (сто дев`ять тисяч шістдесят п`ять) гривень 06 копійок з подальшим відрахуванням з вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (м. Чернігів, вул. Володимира Дрозда, 19, 14035, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (м. Чернігів, вул. Володимира Дрозда, 19, 14035, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернігів, місце знаходження: м. Чернігів, вул. Володимира Дрозда, 19, 14035, .

Повний текст рішення складено 08 липня 2025 року.

Суддя Т. В. Карапиш