Справа № 535/305/21
Провадження № 6/535/12/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року селище Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Шолудько А.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Плотник І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 06.02.2025 у справі №535/305/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя, та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту припинення шлюбних стосунків й визнання рухомого майна особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Котелевського районного суду Полтавської області із заявою про розстрочення строком на 12 місяців виконання рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 06.02.2025 у цивільній справі за №535/305/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя, та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту припинення шлюбних стосунків й визнання рухомого майна особистою приватною власністю.

Заявник просив розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_2 149200,00 грн у рахунок компенсації різниці належної їй 1/2 частки вартості транспортних засобів МАЗ 551605, 2006 року випуску, шасі НОМЕР_1 ; КРАЗ 8138, 1990 року випуску, шляхом сплати щомісячного до певного числа місяця, визначеного судом, платежу рівними частинами по 12433,34 грн (том 6 а.с. 141-148).

В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду заявник зазначив, що він є пенсіонером у зв`язку з інвалідністю ІІ групи, пов`язаної з проходженням військової служби, що підтверджується пенсійним посвідченням особи з інвалідністю та довідкою МСЕК; джерелами його існування є пенсія у розмірі 13822,00 грн та одноразові виплати близько 30000,00 гривень на рік у вигляді орендної плати належних йому земельних ділянок, що підтверджується доданими документами. У зв`язку із боргом за рішенням суду він має необхідність час-від-часу виконувати роботи з перевезення за цивільно-правовими договорами. Враховуючи його скрутний матеріальний стан та відсутність достатнього доходу, для нього є непосильною сплата 149200,00 грн одним платежем чи у короткий термін. У зв`язку з чим він має намір добровільно здійснити виплату ОСОБА_2 149200,00 грн шляхом щомісячних платежів рівними частинами по 12433,34 грн протягом 12 місяців, та зазначає, що саме у такому розмірі зможе сплачувати щомісячні платежі вчасно.

Копія заяви надіслана заявником ОСОБА_2 24.06.2025, що підтверджується описом вкладення до поштового відправлення АТ «Укрпошта» за №702 (том 6 а.с. 147), та цього ж дня отримана адресатом (том 6 а.с. 150).

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.06.2025 заява ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення передана головуючому судді Шолудько А.В. (справа №535/305/21, провадження №6/535/12/25) (том 6 а.с. 149).

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 26.06.2025 заява ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду прийнята до розгляду та відкрито провадження з призначенням розгляду справи на 14.07.2025 о 15.00 год (том 6 а.с. 151-152).

Особи, які беруть участь у розгляді справи, у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, у тому числі ОСОБА_2 у порядку п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не подавали (том 6 а.с. 154-158).

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 14.07.2025 заяву представника ОСОБА_2 адвоката Гавриленка Олексія Володимировича від 14.07.2025 про відкладення розгляду справи №535/305/21 повернуто заявнику без розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 435 ЦПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Суд вважає можливим розглядати заяву без участі сторін за наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що у задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення слід відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 06.02.2025 у справі №535/305/21 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено частково.

Визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 транспортні засоби: «МЕRSEDES-BENZ VITO 110D», 1998 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 ; МАЗ 551605, 2006 року випуску, шасі НОМЕР_1 ; КРАЗ 8138, 1990 року випуску.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано право особистої приватної власності ОСОБА_2 на автомобіль «МЕRSEDES-BENZ VITO 110D», 1998 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 .

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано право особистої приватної власності ОСОБА_1 на автомобіль МАЗ 551605, 2006 року випуску, шасі НОМЕР_1 , та транспортний засіб КРАЗ 8138, 1990 року випуску.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 149200,00 (сто сорок дев`ять тисяч двісті гривень 00 копійок) в рахунок компенсації різниці належної їй 1/2 частки вартості транспортних засобів МАЗ 551605, 2006 року випуску, шасі НОМЕР_1 ; КРАЗ 8138, 1990 року випуску.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту припинення шлюбних стосунків та визнання рухомого майна особистою приватною власністю задоволено повністю.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_1 транспортні засоби: CHEVROLET NIVA, 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , зеленого кольору, який було придбано 16.03.2019, та причепу ГКБ 8352, 1989 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , оранжевого кольору, який було придбано 15.08.2019, як такі, що набуті ним за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням з 2017 року шлюбних відносин з ОСОБА_2 (том 6 а.с.76-89).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 21.05.2025 рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 06.02.2025 залишено без змін (том 6 а.с. 117-124).

Отже, рішення суду у справі №535/305/21 від 06.02.2025 набрало законної сили 21.05.2025.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.99, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.97, § 40).

Крім того, у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини вказав, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі Глоба проти України №15729/07 від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності Європейський суд з прав людини підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд, суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

У цьому контексті для виправдування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися й інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Відповідач і позивач знаходяться у рівних економічних умовах і в одній державі, тому незадовільний фінансовий стан відповідача сам по собі є недостатньою причиною для відстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Разом з тим, пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 №14 визначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення може бути надано у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні рішення або наявність яких робить його не можливим.

Розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, положеннями процесуального закону передбачено право сторони клопотати перед судом про розстрочення виконання судового рішення, але такий строк не може перевищувати. Між тим, ч. 5 ст. 435 ЦПК України містить імперативну вимогу про неможливість розстрочення та відстрочення виконання судового рішення більше ніж на один рік з дня його ухвалення.

Підстави для відстрочки виконання рішення повинні бути чітко встановлені та підтверджені відповідними доказами.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст. 435 ЦПК України та ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Суд вважає, що заявником не надано доказів випадку винятковості, який відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України є обов`язковою умовою для розстрочення виконання рішення суду, а скрутне матеріальне становище не має характеру особливої або виняткової обставини.

Так, узагальнюючи підстави наведені ОСОБА_1 у своїй заяві про розстрочення виконання рішення суду, вбачається, що вони ґрунтуються на складному матеріальному становищі заявника.

На підтвердження свого матеріального становища ОСОБА_1 надав копію посвідчення серії НОМЕР_5 , виданого Управлінням соціального захисту населення Котелевської районної державної адміністрації 16.05.2019, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни, та копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0078116 від 14.05.2019, згідно з якою ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи (безтерміново) (том 6 а.с.142, 143).

Згідно з інформацією АТ КБ «Приватбанк» про банківські операції з 01.01.2024 по 31.12.2024 по банківських рахунках ОСОБА_1 сума вкладених коштів становила:

1)по поточному рахунку 90251,77 грн;

2)по поточному рахунку (цільові надходження) 148836,50 грн;

3)по вкладному (депозитному) рахунку 323,52 грн, сума нарахованих процентів 113,06 грн;

4)та відображено залишок коштів по поточному рахунку картка Універсальна 14,73 грн станом на 31.12.2024 (том 6 а.с. 145-146).

Згідно з випискою АТ КБ «Приватбанк» по карті/рахунку ОСОБА_1 , за період 01.01.2025 11.06.2025 обліковується усього надходжень на суму 81089,66 грн, та здійснено усього витрат на суму 89912,12 грн (том 6 а.с.144).

Заявником не надано суду доказів про розмір отримуваної ним пенсії, розмір доходів від передання в оренду належних йому земельних ділянок та їх кількість, а також не зазначено й не надано доказів про розмір доходів від виконання робіт ОСОБА_1 з перевезення за цивільно-правовими договорами.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

Верховним Судом у постановах від 18.02.2020 у справі № 922/2191/12 та від 16.01.2020 у справі №910/1820/19 зазначено, що питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватись з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися і оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.

Розстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання і впливати на фінансовий стан позивача.

Відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду є правом суду, яке може бути реалізоване у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих обґрунтувань та дослідження доказів.

Відповідно до положень ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи викладене, позицію позивача, суд приходить до висновку, що заявником не надано суду належних доказів, які б могли підтвердити обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 247, 353, 435 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 06.02.2025 у справі №535/305/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя, та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту припинення шлюбних стосунків й визнання рухомого майна особистою приватною власністю відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена та підписана суддею 14.07.2025.

Суддя А.В. Шолудько