Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1392/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2025 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Вознюка Р.В.

за участі секретарів судового засідання Загаєвської С.М., Федченко Л.В.,

справа № 677/1392/18,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

предмет позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

представник позивача ОСОБА_3 ,

представник відповідача Бабюк І.М.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу,

В С Т А Н О В И В:

«І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача»

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, який в ході судового розгляду уточнила, та просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, шляхом:

визнання недійсними державних актів:

- на право власності на земельну ділянку серії ХМ №026228, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 74;

- на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 026229 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №75, виданих 19.02.2004 ОСОБА_4 на земельні ділянки по АДРЕСА_2 кадастровий №:01:003:0001, площею 0,25 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та кадастровий №:01:003:0002, площею 0,1158 га., для ведення особистого селянського господарства відповідно;

зобов`язання ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0161 га по АДРЕСА_1 , яка позначена на кадастровому плані виготовленому у 2021 році ФОП ОСОБА_5 точками 6-7-8-9-61.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є співвласником житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування, укладеного 19.06.2002 та посвідченого приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу, реєстровий № 1327.

У її користуванні знаходиться земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Із земельною ділянкою, яка перебуває у її користуванні, зі східної сторони межує земельна ділянка, яка перебуває у користуванні відповідача ОСОБА_4 , та яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

З часу набуття у власність житлового будинку та у користування присадибної земельної ділянки між нею та відповідачем ОСОБА_4 виник спір через суміжну межу, а саме щодо земельної ділянки площею 0,0161 га, яка позначена на кадастровому плані точками 6-7-8-9-6(1)-6. Для мирного врегулювання спору, вони узгодили питання заїзду через її земельну ділянку, а саме проїзд було визначено через спірну частину земельної ділянки, якою користується відповідач ОСОБА_4 до здійснення приватизації земельних ділянок під час якої буде остаточно визначено межу суміжного землекористування.

Рішенням двадцять п`ятої сесії Чернелівської сільської ради сьомого скликання №4 від 18.04.2018 позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з метою надання земельної ділянки в АДРЕСА_1 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у власність позивача, на підставі якого ФОП ОСОБА_6 була проведена її кадастрова зйомка та виготовлений кадастровий план.

Після кадастрової зйомки, навесні 2018 року ОСОБА_4 відгородив спірну земельну ділянку металевою сіткою та перекрив позивачу заїзд на город, у зв`язку з чим, вона звернулась зі скаргою до Чернелівської сільської ради. Вказана скарга сільською радою була розглянута на місці 22.05.2018, в ході розгляду вона дізналась про приватизацію ОСОБА_4 спірної земельної ділянки, що призвело до зміщення межі в бік її земельної ділянки та зменшення площі її земельної ділянки із 0,25 га. до 0,2339 га.

В ході розгляду даної справи, вона дізналась про видачу ОСОБА_4 19.02.2004 року державних актів серії ХМ № 026228, та серії ХМ № 026229 на земельні ділянки по АДРЕСА_2 , площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № :01:003:0001, та площею 0,1158 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :01:003:0002, та про подальше відчуження для ОСОБА_2 цих земельних ділянок на підставі договору дарування.

Вказувала, що земельна ділянка площею 0,25 га знаходилась у її користуванні та у встановленому законом порядку рішення про вилучення частки такої земельної ділянки у позивача не приймалось, та у встановленому законом порядку вона з користування позивача не вилучалась, а тому не могла передаватись у власність ОСОБА_4 .

Крім того, як слідує із оспорюваних державних актів на право власності на земельну ділянку, вони видані на підставі рішення IX сесії Чернелівської сільської ради від 27.12.2003. Однак, згідно листа архівного відділу Красилівської райдержадміністрації від 05.12.2019 року 56-01-17 у протоколах та рішеннях сесій Чернелівської сільської ради за 2003 рік відомостей щодо виділення земельної ділянки (надання дозволу на приватизацію) для ОСОБА_4 не виявлено, що свідчить про те, що таке рішення Чернелівської сільської ради у 2003 році не приймалось, тобто спірні земельні ділянки були передані ОСОБА_4 без рішення Чернелівської сільської ради про це. Крім того, вказувала, що ОСОБА_4 було підроблено підпис чоловіка позивача ОСОБА_7 на акті встановлення та погодження меж земельної ділянки, яка приватизувалась ним, а отже, встановлення та визначення меж суміжного землекористування при приватизації ОСОБА_4 земельної ділянки відбулось з порушенням законодавчо визначених вимог та її прав та інтересів.

У зв`язку із наведеним, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 надав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що не може бути відповідачем у даній справі, оскільки житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,1158 га подарував ОСОБА_2 , що підтверджується договором дарування від 07.05.2009, посвідченого приватним нотаріусом Красилівського нотаріального округу Шлейним М.С., реєстровий № 1503.

Відповідач ОСОБА_2 надала 03.05.2019 відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнала, зазначила, що користується спірною земельною ділянкою на законних підставах: її батькові ОСОБА_4 чотирнадцятою сесією Чернелівської сільської ради передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,40 га з наданням дозволу на приватизацію даної земельної ділянки, а тому він отримав зазначену земельну ділянку у законний порядок; на даний час вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23123311 від 25.06.2009, підставою виникнення права власності є договір дарування від 07.05.2009, предметом договору є зазначений будинок та земельні ділянки площею 0,2500 га, 01158 га, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 . Документами, які підтверджують її право власності на земельні ділянки є Державні акти на право власності на землю, серії ХМ№026228, № 026229, видані Чернелівською сільською радою 19.02.2004, зареєстровані в Книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності на землю № 74, №75, і які відповідно до вищезазначеного договору дарування перейшли до неї.

Позивач та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві.

Позивач суду пояснила, що у червні 2002 року вони з чоловіком купили земельну ділянку у ОСОБА_8 , який їм показав межі земельної ділянки, яка була прямокутною. В сільській раді під час купівлі їм також показали план земельної ділянки, і на тому плані межа з відповідачем також була рівна. На той час, ОСОБА_8 вказав, що він дозволив ОСОБА_4 користуватись частиною його земельної ділянки до осені. Коли вони звернулись до Українця, він сказав, щоб зачекати до осені, він збере восени врожай. Після осені ОСОБА_4 сказав, що це вже його земельна ділянка. З того часу, з осені 2002 року у них спір за цю межу. Фактично, земельну ділянку Українець приватизував у 2004 році, але вони про це не знали. У 2003 році вони ( ОСОБА_9 ) з ОСОБА_4 домовились, що вони будуть користуватись тією частиною земельної ділянки для заїзду. 18.04.2018 сільська рада дала їм дозвіл на приватизацію земельної ділянки, розміром 0,25 га. Тоді вони дізнались, що ОСОБА_4 приватизував свою земельну ділянку. ОСОБА_2 посилається на акт погодження меж земельної ділянки, проте, вона з чоловіком не погоджували межі їх земельної ділянки, її підпис, як власника, в акті від 14.05.2003 відсутній, а підпис її чоловіка ОСОБА_7 підроблений. Її земельна ділянка фактично має площу 0,2339 га. Це все призвело до порушення її прав на її земельну ділянку, частина якої незаконно в неї вилучена, та позбавило її користуватись земельною ділянкою в дійсних межах та розмірі. Державний акт на земельну ділянку ОСОБА_4 складений не у відповідності до закону, оскільки туди включена земельна ділянка, якою мала користуватись вона.

Представник ОСОБА_3 додатково вказав, що позивач є користувачем земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,25 га. Такий самий розмір земельної ділянки був закріплений за попереднім власником земельної ділянки ОСОБА_10 . Після набуття у власність будинок за вказаною адресою, до позивача перейшла у право користування земельна ділянка, площею 0,25 га для його обслуговування. Щодо зміщення межі, то ОСОБА_4 на відстані 32 метри від дороги було зміщено межу на 1,95 метра, і на відстань 81,5 метра. Ця площа склала 161 кв. м. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 спочатку давав позивачу дозвіл на проїзд, а потім поставив паркан з сітки, у Зеленюків припинився доступ (заїзд) до свого городу. Зазначив, що приватизація ОСОБА_4 земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , відбулась протиправно, без рішення сільської ради, а наявна у технічній документації на земельну ділянку відповідача виписка з рішення IX сесії Чернелівської сільської ради від 27.12.2003 не доводить існування такого рішення, оскільки згідно з листом архівного відділу Красилівської райдержадміністрації від 05.12.2019, у протоколах та рішеннях сесій вказаної сільської ради відомостей щодо виділення земельної ділянки (надання дозволу на приватизацію) ОСОБА_4 не виявлено. Представник позивача вказував, що невиявлення рішення в архіві свідчить про те, що таке рішення не приймалось. Також, однією з підстав для скасування державних актів представник позивача зазначив те, що акт погодження меж ОСОБА_7 не підписував. Під час приватизації ОСОБА_4 відповідно до ст. 198 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) мав погодити межі своєї земельної ділянки. Таке погодження позивачем та її чоловіком не проводилось, відповідний акт не оформлявся.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала, з підстав наведених у відзиві на позов. Відповідач ОСОБА_2 зазначила, що позивач та її чоловік набули у власність будинок за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування, укладеного з ОСОБА_11 . В договору дарування розмір земельної ділянки не зазначений. Коли ОСОБА_12 купував хату собі, або продавав хату ОСОБА_9 , у них (відповідачів) не було ніякої мови із ОСОБА_11 , щодо межі.. Межа між їхніми земельними ділянками існувала багато років на одному місці. ОСОБА_4 та ОСОБА_10 змістили частину межі, для можливості обслуговування будівлі, побудованої на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 . Паркан, встановлений по цій межі, стояв і на момент купівлі позивачем хати, і на момент приватизації батьком земельної ділянки. Коли ОСОБА_9 купили хату, то вони самовільно переорали межу, не попередивши її з батьком про це, а лише через те, що їм про якусь уявну межу сказав ОСОБА_11 . Між нею, її батьком ОСОБА_4 з одного боку, та ОСОБА_1 , з її чоловіком, з іншого боку, з часу купівлі ОСОБА_9 хати по сусідству, існує багаторічний спір за цю уявну межу земельної ділянки. З приводу цього спору її сім`я (вона, батько ОСОБА_4 , її чоловік ОСОБА_13 ) неодноразово звертались до землевпорядних організацій, та поліції, з метою врегулювання даного спору. Відповідач заперечила твердження позивача про те, що Чернелівською сільською радою не приймалось рішення IX сесії 27.12.2003 про передачу її батьку ОСОБА_4 у власність земельної ділянки, розміром 0,3658 га. Вказувала, що земельна ділянка набута ним правомірно, на підставі вказаного рішення сільської ради, яке сільською радою приймалось. Зазначила, що її батько ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (чоловік позивача) підписали акт погодження меж, який міститься у технічній документації на її земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , та яка приватизовувалася її батьком у тих межах, які фактично існували. ОСОБА_7 , коли погоджували межі, повідомив, що згідний з межами, і підписався. Підпису позивача в акті погодження меж немає, бо ОСОБА_7 не казав, що вони співвласники з дружиною (позивачем). Зазначила, що вони з ОСОБА_9 встановили межі добровільно, оскільки будівля (фундамент) на земельній ділянці позивача попереднім власником ОСОБА_14 побудована дуже близько до межі, тому вони пересунули межу (тому межа вийшла нерівна), щоб можна було обслуговувати будинок на земельній ділянці позивача. Решта межі залишилась на своєму місці.

«ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи»

26.11.2018 відповідачем ОСОБА_4 надано відзив на позов.

29.11.2018 позивач подала клопотання про залучення у якості співвідповідача ОСОБА_2

03.05.2019 відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позов.

12.06.2020 позивач подала заяву про виклик свідків.

26.08.2021 позивач подала до суду заяву про прийняття уточненої позовної заяви та витребування оригіналу документа.

24.05.2022 позивач подала до суду заяву про прийняття уточненої позовної заяви та витребування оригіналу документа, прийняття доказів та виклик свідків.

09.08.2022 відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву, у якій просила судове засідання 10.08.2022 проводити у її відсутність, не заперечувала щодо клопотання про виклик свідків та прийняття заяви про уточнення позовних вимог, заперечувала проти закриття підготовчого провадження у справі.

04.10.2022 відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву, у якій просила судове засідання відкласти у зв`язку із відсутністю її представника.

17.11.2022 представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву, у якій просив підготовче судове засідання 18.11.2022 проводити у його та позивача відсутність, позовній вимоги підтримує, щодо завершення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду не заперечував.

18.11.2022, 22.12.2022 представник позивача ОСОБА_15 подав до суду заяви, у яких просив підготовче судове засідання 18.11.2022, та 22.12.2022 відкласти.

30.01.2023, 13.03.2023 представник позивача ОСОБА_15 подав до суду клопотання, у якому повідомив, що позивач ОСОБА_4 хворіє, та знаходиться на стаціонарному лікуванні в Хмельницькій інфекційній лікарні, про що надав суду відповідні довідки. У зв`язку з наведеним, просив судове засідання відкласти.

11.04.2023 представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву, у якій просив підготовче судове засідання 11.04.2023 проводити у його та позивача відсутність. Повідомив про те, що відповідач ОСОБА_4 помер, у зв`язку з чим, для вирішення питання про зупинення провадження у даній справі необхідно отримати документальне підтвердження смерті ОСОБА_4 . У зв`язку з наведеним, просив витребувати у Красилівського відділу РАЦС копію актового запису про смерть відповідача ОСОБА_4 .

11.04.2025 представник позивача ОСОБА_15 подав до суду клопотання, до якого долучив копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , та у зв`язку із смертю відповідача ОСОБА_4 просив виключити його з числа відповідачів.

15.04.2024 представником позивача подано суду клопотання про заміну відповідача ОСОБА_4 на його правонаступника ОСОБА_2

«ІІІ. Процесуальні дії у справі»

12.10.2018 суддею Красилівського районного суду Хмельницької області Боголюбовою Л.М. відкрито провадження у справі.

29.11.2018 ухвалою суду залучено до участі у справі відповідача ОСОБА_2

29.11.2018 та 05.02.2019 ухвалами суду задоволено заяви позивача про витребування доказів у справі.

12.09.2019 справа прийнята до провадження суддею Вознюком Р.В., відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, та призначено підготовче засідання на 28.11.2019.

28.11.2019 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у справі.

12.06.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

27.08.2021 ухвалою суду відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви, уточнену позовну заяву залишено без розгляду, клопотання про подачу доказів та витребування доказів залишено без розгляду.

14.03.2022 року справу прийнято до свого провадження суддею Гладій Л.М.

10.08.2022 ухвалою суду прийнято уточнені позовні вимоги у справі № 677/1392/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, витребувано запитувані докази та викликано свідків.

11.04.2023 ухвалою суду провадження у справі зупинено до з`ясування кола правонаступників відповідача ОСОБА_4

14.09.2023 відновлено провадження у справі.

30.10.2023 ухвалою суду витребувано спадкову справу, заведену до майна померлого ОСОБА_4

08.12.2023 справу прийнято до свого провадження суддею Вознюком Р.В.

13.02.2024 позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку з несплатою судового збору у повному розмірі.

20.02.2024 у зв`язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви розгляд справи №677/1392/18 продовжено.

15.04.2024 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 , та до участі у справі залучено правонаступника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2

15.04.2024 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 про витребування доказів, та виклик свідків: витребувано у Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області оригінал акту встановлення та погодження меж земельної ділянки, що знаходиться у приватній власності ОСОБА_4 , що проживав в АДРЕСА_2 , який є додатком до технічного звіту по розробці документації для складання державного акта на право приватної власності на землю; постановлено викликати у судове засіданні свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , яких попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

10.07.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

17.04.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 про повторне витребування доказів, та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області надати суду: оригінал акту встановлення та погодження меж земельної ділянки, що знаходиться у приватній власності ОСОБА_4 від 14.05.2003; оригінал виписки рішення дев`ятої сесії сільської ради двадцять четвертого скликання від 27.12.2003 «Про приватизацію земельної ділянки в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 ».

«IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин»

Сторони є суміжними користувачами земельних ділянок, між ними існує спір щодо меж земельних ділянок.

ОСОБА_1 є співвласником житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 . У її користуванні за адресою АДРЕСА_1 знаходиться земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням № 4 двадцять п`ятої сесії Чернелівської сільської ради сьомого скликання від 18.04.2018 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з метою надання земельної ділянки їй у власність площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо відведення земельної ділянки з метою надання її у власність, орієнтованою площею 0,18 га - для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що має місце захоплення відповідачем ОСОБА_4 частини її земельної ділянки, оскільки згідно наданої інформації ФОП ОСОБА_6 , до якого вона звернулась для виготовлення кадастрового плану, відповідно до результатів проведених обмірів, розмір її земельної ділянки становить 0,22 га, а суміжна межа земельних ділянок зміщена в сторону її земельної ділянки на 4,17 м. в місці розташування заїзду, та на 2,58 м. в кінці її земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 стверджує, що між нею, її батьком ОСОБА_4 з одного боку, та ОСОБА_1 , з її чоловіком, з іншого боку, існує багаторічний спір за межі земельної ділянки, з їхньої (відповідача) сторони захоплення земельної ділянки не було, та позивач з чоловіком самовільно займали частину її земельної ділянки, і ставили на ній межові знаки на власний розсуд, з приводу чого її сім`я (вона, батько ОСОБА_4 , її чоловік ОСОБА_13 ) неодноразово звертались до землевпорядних організацій, та поліції, з метою врегулювання даного спору.

Рішенням чотирнадцятої сесії Чернелівської сільської ради народних депутатів Красилівського району Хмельницької області за 1993 рік ОСОБА_4 надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки, площею 0,40 га для ведення особистого господарства (як зазначено в архівному витязі «…дозвіл на приватизацію землі, що мається в користуванні біля жилого будинку») (том 1, а.с. 57), з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку, 0,15 га - для ведення підсобного господарства (том 1, а.с. 95а).

Рішенням дев`ятої сесії Чернелівської сільської ради ХХІV скликання від 27.12.2003 ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,3658 га, з них 0,25 для житлового будинку та 0,1158 для ведення селянського господарства, яке розташоване в АДРЕСА_2 (копія знаходиться на а.с. 95, том 1, оригінал виписки з рішення, яка досліджена в судовому засіданні, знаходиться на а.с. 139, том 2).

На підставі зазначеного рішення від 27.12.2003 ОСОБА_4 19.02.2004 Чернелівською сільською радою видано державні акти на земельні ділянки, розташовані в АДРЕСА_2 , а саме: державний акт серії ХМ №026229 на право власності на земельну ділянку, площею 0,1158 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, та державний акт серії ХМ № 026228 на право власності на земельну ділянку, площею 0,2500 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. (том 1, а.с. 60, 61)

Згідно з листом архівного відділу Красилівської районної державної адміністрації № 50-01-17 від 12.12.2018, ОСОБА_4 надавалась земельна ділянка на приватизацію, відповідно до рішення сесії Чернелівської сільської ради в 1993 році. Протоколи сесії Чернелівської сільської ради та відповідні рішення до них за 1993 рік передані до Красилівського районного суду для розгляду справи ОСОБА_19 до Чернелівської сільської ради, ОСОБА_20 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки (акт видавання справ в тимчасове користування від 12.11.2018 № 5). (а.с. 34, том 1)

Позивач стверджує, що приватизація ОСОБА_4 земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , відбулась протиправно, а рішення дев`ятої сесії Чернелівської сільської ради ХХІV скликання від 27.12.2003 про передачу ОСОБА_4 передано у приватну власність земельної ділянки розміром 0,3658 га вказаною сільською радою не приймалось.

Як на підставу такого твердження, позивач посилається на лист архівного відділу Красилівської районної державної адміністрації № 56-01-17 від 05.12.2019 про те, що при перегляді протоколів та рішень сесій Чернелівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області за 2003 рік, відомостей про виділення земельної ділянки (надання дозволу на приватизацію) для ОСОБА_4 не виявлено (том 1, а.с. 90)

Інформація, про те, що рішення дев`ятої сесії Чернелівської сільської ради ХХІV скликання від 27.12.2003 Чернелівською сільською сільською радою Красилівського району Хмельницької області не приймалось, скасоване, або визнане недійсним в матеріалах справи відсутня.

Земельна ділянка ОСОБА_1 межує із земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 на підставі договору дарування укладеного 07.05.2009 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (том 1, а.с.59).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23123311 від 25.06.2009 за відповідачем ОСОБА_2 25.06.2009 зареєстровано право власності на будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . (том 1, а.с. 56)

Земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на підставі договору дарування будинку від 19.06.2002, укладеного між ОСОБА_8 з однієї сторони, та ОСОБА_7 і ОСОБА_1 з другої сторони, який посвідчений 19.06.2002 приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Шлейник М.С., реєстровий №1327.

Розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, що подарований позивачу, у договорі дарування від 19.06.2002 не визначений.

Згідно з актом від 22.05.2018, комісія в складі голови Чернелівської сільської ради Н.Українець, депутатів Чернелівської сільської ради А. Галайко, В. Поляка, в присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 провела обстеження меж земельних ділянок, що знаходяться в с. Чернелівка за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . При обстеженні меж земельної ділянки ОСОБА_4 встановлено, що дана земельна ділянка обгороджена стовпами та сіткою, для того, щоб сусід ОСОБА_21 не здійснював проїзд через земельну ділянку ОСОБА_4 , яка належить йому на праві власності. ОСОБА_21 та ОСОБА_1 стверджують, що частина земельної ділянки, яка обгороджена належить їм. Земельна ділянка ОСОБА_1 не приватизована.

Вказаний акт не містить будь-яких відомостей про проведення замірів земельної ділянки позивача та відповідачів, та чи було визначено межі земельної ділянки ОСОБА_1 .

Постійною комісією з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища у складі: голова комісії ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , міського голови Островської Н.В., заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Слободянюк М.О., спеціаліста першої категорії відділу земельних відносин та екології міської ради Кльоца І.В., в.о. старости Чернелівського старостинського округу Українець Н.І., на виїздному засіданні 12.04.2019 розглянуто звернення ОСОБА_13 щодо самовільного порушення меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , та звернення ОСОБА_7 щодо встановлення межових знаків, які мають розділяти земельні ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . Комісією, під час огляду земельної ділянки ОСОБА_2 встановлено самовільне зайняття її частини ОСОБА_7 . Комісія вирішила рекомендувати ОСОБА_7 та ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку ОСОБА_2 та оформити документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 в існуючих багаторічних межах, не порушуючи межі суміжних земельних ділянок та дотримуватись правил добросусідства. (том 1, а.с. 65)

Згідно з довідкою-випискою № 16 від 03.02.2021, виданою Чернелівським старостинським округом Красилівської міської ради Хмельницької області за адресою АДРЕСА_1 , розмір земельної ділянки домогосподарства до 1982 року становив 0,40 га. З 25.02.1984 року господарський номер 271 закрито. За період з 1991 по 1995 роки за особовим рахунком № НОМЕР_1 власником домогосподарства був ОСОБА_10 , розмір земельної ділянки 0,25 га. За період з 1996 по 2000 роки (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) власник домогосподарства ОСОБА_10 вибув у серпні 1997 року до Німеччини, розмір земельної ділянки 0,25 га. У період з 2001 по 2005 роки: за особовим рахунком за адресою АДРЕСА_1 , з 31.10.2002 власником домогосподарства є ОСОБА_1 , розмір земельної ділянки 0,25 га. Земельна ділянка не приватизована. (том 1, а.с. 202)

Згідно з технічною документацією щодо земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , розробленої ФОП ОСОБА_5 розмір земельної ділянки - 0,2339 га. (том 1 а.с. 201)

Докази того, що закріплений, відповідно до записів погосподарської книги, за домоволодінням позивача розмір земельної ділянки, - 0,25 га, фактично зменшився до розміру 0,2339 га, внаслідок захоплення її частини ОСОБА_4 , а не внаслідок проведення більш точних обмірів землевпорядником, з застосуванням сучасних геодезичних приладів, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до довідки, виданої Чернелівським старостинським округом Красилівської міської ради Хмельницької області за № 259 від 19.04.2019, згідно по господарського обліку за 1988-1990 роки земельна ділянка ОСОБА_4 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , складала 0,40 га. (том 1, а.с. 63)

Згідно з довідкою-випискою № 17 від 03.02.2021, виданою Чернелівським старостинським округом Красилівської міської ради Хмельницької області за адресою АДРЕСА_2 , розмір земельної ділянки домогосподарства з 1983 до 1987 року становив 0,30 га. За період з 1986 по 1990 роки розмір земельної ділянки 0,25 га, з 24.07.1987 зареєстрований ОСОБА_4 . За період з 01.06.1988 по 2005 роки за особовим рахунком № НОМЕР_2 власником домогосподарства був ОСОБА_4 , розмір земельної ділянки 0,40 га. Даних про приватизацію земельної ділянки немає. (а.с. 203, том 1)

Згідно з технічною документацією щодо земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , загальний розмір земельної ділянки - 0,3658 га. (том 1, а.с. 92-104)

Згідно з копіями державних актів серії ХМ №026229 та серії ХМ № 026228, виданих 19.02.2004 на ім`я ОСОБА_4 . Чернелівською сільською радою, на підставі рішення ІХ сесії Чернелівської сільської ради від 27.12.2003, ОСОБА_4 набув право власності на земельні ділянки за адресою АДРЕСА_2 : площею 0,15 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (державний акт серії ХМ №026229), та площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлових будівель (державний акт серії ХМ № 026228). (том 1, а.с. 60, 61)

Відповідно до довідки Головного управління ДФС у Хмельницькій області № 16401/22-01-54-06 від 23.04.2019, за даними ІС «Податковий блок» за ОСОБА_4 рахується земельна ділянка, площею 0,25 га (для будівництва і обслуговування житлових будівель) та 0,15 га (для ведення особистого селянського господарства) за адресою Хмельницька обл.., Красилівський р-н, с. Чернелівка. (том 1, а.с. 58)

Згідно з копією договору дарування від 07.05.2009, загальний розмір земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , - 0,3658 га, з яких 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,1158 га для ведення особистого селянського господарства. (том 1, а.с. 59)

Таким чином, після видачі ОСОБА_4 спірних державних актів, та отримання ним у власність земельних ділянок, розташованих за адресою АДРЕСА_2 , загальний розмір вказаних земельних ділянок складає 0,3658 га, що є менше, ніж закріплений за його домоволодінням розмір земельної ділянки, відповідно до записів погосподарської книги - 0,40 га.

При цьому, суд зауважує, що таке зменшення розміру земельної ділянки ОСОБА_4 могло відбутись внаслідок проведення більш точних її обмірів землевпорядником, з застосуванням сучасних геодезичних приладів, при розробці документації для складання державного акту на право приватної власності на землю.

Відповідно до копії витягу з карти с. Чернелівка, на карті написом кульковою ручкою позначені домоволодіння ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , межа між вказаними домоволодіннями є рівною. (том 1, а.с. 114)

Інформація про те, станом на яку дату зроблена карта с. Чернелівка, витяг з якої наданий суду стороною позивача, матеріали справи не містять.

Згідно з поясненнями відповідача ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні, суміжні землекористувачі земельних ділянок за адресами АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , за спільною згодою, змістили частину межі в сторону земельної ділянки ОСОБА_4 , для можливості обслуговування ОСОБА_10 будівлі, побудованої на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 .

Пояснення ОСОБА_2 підтверджуються актом погодження межових знаків від 15.02.2003, та актом встановлення та погодження меж земельної ділянки, що знаходиться у приватній власності ОСОБА_4 від 14.05.2003.

Докази протилежного позивачем суду не надані.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні оригіналом акта погодження межових знаків від 15.02.2003 щодо земельної ділянки, що знаходиться у приватній власності ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , який є додатком до технічного звіту по розробці документації для складання державного акта на право приватної власності на землю, комісія в складі землевпорядника ОСОБА_24 , в присутності свідка ОСОБА_25 , склали даний акт про те, що між сусідами ОСОБА_7 і ОСОБА_4 встановлені межові знаки по старій межі, яка була при обмірі в жовтні 2002 року. При обмірі в 2002 році було встановлено: ОСОБА_4 - 0,43 га, ОСОБА_7 0,23 га. Вказаний акт підписав суміжний землекористувач ОСОБА_7 (том 2, а.с. 88)

Згідно з дослідженим в судовому засіданні оригіналом акта встановлення та погодження меж земельної ділянки, що знаходиться у приватній власності(користуванні) ОСОБА_4 від 14.05.2003 (том 2, а.с. 138), суміжний землекористувач ОСОБА_7 погодив межі земельної ділянки ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , у конфігурації, яка значиться у технічній документації, розробленій для складання ОСОБА_4 державного акту на право власності на землю, та, відповідно, у державному акті серії ХМ № 026228 від 19.02.2004 (том 1, а.с. 61, 92-104).

Докази того, що підпис суміжного землекористувача ОСОБА_7 у відповідній графі Акту встановлення та погодження меж земельної ділянки від 14.05.2003 не належить ОСОБА_7 в матеріалах справи відсутні.

Докази того, що земельна ділянка відповідача за адресою АДРЕСА_2 , збільшилась за рахунок частини земельної ділянки позивача за адресою АДРЕСА_1 , в матеріалах справи відсутні.

Дані обставини підтверджуються даними з позовної заяви, поясненнями сторін, та матеріалами справи: копією договору дарування від 19.06.2002, укладеним між ОСОБА_8 (даритель) та ОСОБА_7 , ОСОБА_1 (обдаровані), посвідченого приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Шлейник М.С., реєстровий №1327 (том 1, а.с. 6); копією рішення № 4 двадцять п`ятої сесії Чернелівської сільської ради сьомого скликання від 18.04.2018 (том 1, а.с. 8); кадастровим планом земельної ділянки позивача (том 1, а.с. 9); копією акта від 22.05.2018 (том 1, а.с. 10); копією договору дарування, укладеного 07.05.2009 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Шлейник М.С., реєстровий № 1503 (том 1, а.с. 23); копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23123311 від 25.06.2009 (том 1, а.с. 56); копією архівного витягу з протоколу чотирнадцятої сесії Чернелівської сільської ради народних депутатів, виданого архівним відділом Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області 05.11.2018 за № 04-05/218 (том 1, а.с. 57); копією довідки Головного управління ДФС у Хмельницькій області № 16401/22-01-54-06 від 23.04.2019 (том 1, а.с. 58); копіями державних актів від 19.02.2004: серії ХМ №026229 та серії ХМ № 026228 (том 1, а.с. 60, 61); копією протоколу прийняття заяви ОСОБА_2 від 02.04.2019 про вчинене кримінальне правопорушення (том 1, а.с. 62); копією довідки, виданої Чернелівським старостинським округом Красилівської міської ради Хмельницької області за № 259 від 19.04.2019 (том 1, а.с. 63); копією витягу з протоколу виїзної земельної комісії від 12.04.2019 (том 1, а.с. 65); листом архівного відділу Красилівської районної державної адміністрації № 56-01-17 від 05.12.2019 (том 1, а.с. 90); копією технічного звіту по розробці документації для складання державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 (том 1, а.с. 92- 104); копії витягу з карти с. Чернелівка (том 1, а.с. 114); копією технічної документації щодо земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , розробленою ФОП ОСОБА_5 (том 1, а.с. 201); довідками-виписками № 16, та № 17 від 03.02.2021, виданими Чернелівським старостинським округом Красилівської міської ради Хмельницької області (том 1, а.с. 202, 203); оригіналами документів, наданими суду Головним управлінням Держгеокадастру в Хмельницькій області: оригіналом акту погодження межових знаків від 15.02.2003 щодо земельної ділянки, що знаходиться у приватній власності ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 (том 2, а.с. 88), оригіналом акту встановлення та погодження меж земельної ділянки, що знаходиться у приватній власності ОСОБА_4 від 14.05.2003 (том 2, а.с. 138); оригіналом виписки рішення дев`ятої сесії сільської ради двадцять четвертого скликання від 27.12.2003 «Про приватизацію земельної ділянки в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 » (том 2, а.с. 139).

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дав суду показання про те, що він був власником будинку (номер будинку не пам`ятає) по АДРЕСА_1 . Йому продала цю хату, орієнтовно в 2000 році, ОСОБА_26 , яка разом із своїм чоловіком була співвласником цієї хати. При продажі ОСОБА_26 повідомила, що межа з ОСОБА_4 повздовж, на всю ділянку, без часткових заступів, на 5-6 метрів заходить на його землю, і цією частиною його земельної ділянки користується Українець, але він може її забрати в Українця. В ході надання показань свідок ОСОБА_8 декілька раз їх змінював, та зазначив, що межа земельних ділянок була рівною тільки в частині городу, а у верхній частині був заступ в сторону Українця, ці показання також змінив, та зазначив, що Українці заступили вздовж всього городу. Свідок зазначив також, що межі земельної ділянки, коли він купив садибу, і тепер є однаковими. Будинок будували Шевчуки. Не знає, чи межа змінювалась після будівництва будинку. Обставини виникнення межі, яка є між домогосподарствами свідку не відомі.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дав суду показання про те, що він товаришував з ОСОБА_10 , та був присутній при купівлі ОСОБА_10 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , (номер не пам`ятає) в с. Чернелівка. Садиби, як такої не було, там тільки була земельна ділянка. Межовим знаком від сусідів Українців був стовп від Українця, також на ділянці ОСОБА_10 росло дерево, яке і зараз там є. Від хати ОСОБА_4 до межі було два метри, і ця межа між земельними ділянками була рівна. Які межі земельної ділянки перейшли до Українця, та коли вона до нього перейшла, свідок не знає. Чув, як ОСОБА_14 дозволив Українцю використовувати частину його городу. Зазначив, що фундамент будинку будував у 1986-1987 роках ОСОБА_14 , і він (свідок) допомагав йому будувати будинок. На момент купівлі ОСОБА_14 земельної ділянки, між земельними ділянками стояв паркан з сітки. Фундамент будинку ОСОБА_10 заклав на відстані десь 13-15 метрів від межі земельної ділянки з Українцем.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дав суду показання про те, що йому з дружиною (позивачем) подарували хату та земельну ділянку. В сільській раді йому показали карту, і в тій карті межа між їх земельною ділянкою та земельною ділянкою відповідача рівна, а, насправді, межа була нерівна де город, то в їхню сторону заступ приблизно 7 метрів по всій довжині городу. Їм пояснили, що цю землю, яка по карті рівна, ніхто в них не забере. На момент купівлі ними хати, Українці вже засадили город, а тому вони не вимагали негайно звільнити земельну ділянку. Восени, коли Українці забрали врожай, заїхав трактор, і він показав трактористу, щоб він виорав межу рівно так як розташований пліт, щоб не було заступу, після того почались скандали. ОСОБА_4 сказав, що це його земля, він нею користується. До них приходили різні комісії. У 2018 році, коли Українець почав більше займати земельної ділянки, і вже не можна було проїхати трактором на їхній город, він (свідок) змушений був заїжджати на город через інших сусідів ділянку. Коли Українець почав копати ями, та рови, щоб не було їм заїзду, вони звернулись в сільську раду, де їм показали акти, на яких була печатка сільської ради, та ще були виправлення в по батькові Українця « ОСОБА_27 ». Ці акти були зроблені після скандалів між ними. В тих державних актах написано дев`ята сесія. В архіві виявили, що в ав державних актах значиться, що сесія, яка надала дозвіл на приватизацію - чотирнадцята сесія. По тих документах виходить, що Українець ще хату не оформив, а вже була сесія для приватизації землі. Вони хотіли свою земельну ділянку приватизувати, проте в земельному відділі їм на комп`ютері показали на місцевості, що в них біля дороги на 3 метри змістилася земельна ділянка, а де город - там майже до 10 метрів. І в сільській раді, і в земельному відділі їм рекомендували звернутися до суду. Коли сертифікований землевпорядник міряв їм площу земельної ділянки, він повідомив, що в них, та в Українця земельні ділянки не приватизовані, і що до площі 0,25 га їм необхідно посунути межу на три метри в сторону Українця. Українець, на їхню пропозицію посунути межу, заперечував, стверджуючи, що це його земля. Ніякої участі у приватизації земельної ділянки ОСОБА_4 він (свідок) не приймав, ніхто до нього не звертався з пропозицією підписати акт погодження меж, підпис в акті не його, та не його жінки. Він звертався в поліцію щодо підробки, там пів року було слідство, а потім їм повідомили, що ніде немає оригіналу акту погодження меж, а без оригіналу підпису вони не можуть провести експертизу.

В силу ст. 391 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами частини 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст.10, 60 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

«V. Оцінка суду»

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений частиною другою статті 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За змістом частини першої статті 374 ЦК України та статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень селищних рад у галузі земельних відносин на території селищ належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад міст; організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

У частині першій статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статті 116, 118 ЗК України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади.

Частиною 5 статті 116 ЗК України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України ( в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Порядок набуття права користування чи права власності на землю регулювався главою 2 ЗК України 1990 року.

Так, статтями 17-19 ЗК України 1990 року визначався певний порядок та підстави надання громадянам у користування або власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності за рішенням органів державної влади в межах їх повноважень.

Порядок набуття права користування чи права власності на землю в 2003-2004 роках регулювався главою 19 ЗК України, зокрема, статтями 116-120 ЗК України визначався певний порядок та підстави надання громадянам у користування або власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності за рішенням органів державної влади в межах їх повноважень.

Таким чином, особливість набуття права на земельні ділянки полягає в наявності чітко визначеної в законодавстві процедури, за якою в суб`єктів виникають повноваження щодо володіння, користування й розпорядження земельною ділянкою.

Таке набуття права на земельні ділянки передбачає обов`язкове прийняття уповноваженим органом держави (органом влади чи органом місцевого самоврядування) відповідного рішення, яке є обов`язковою юридичною підставою для подальшого укладення договору на відчуження земельної ділянки та юридичного оформлення на неї відповідних прав.

Як встановлено судом, рішенням чотирнадцятої сесії Чернелівської сільської ради народних депутатів Красилівського району Хмельницької області за 1993 рік ОСОБА_4 надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки, площею 0,40 га для ведення особистого господарства.

Рішенням дев`ятої сесії Чернелівської сільської ради ХХІV скликання від 27.12.2003 ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,3658 га, з них 0,25 для житлового будинку та 0,1158 для ведення селянського господарства, яке розташоване в АДРЕСА_2 .

На підставі рішення дев`ятої сесії Чернелівської сільської ради від 27.12.2003 ОСОБА_4 19.02.2004 Чернелівською сільською радою видано державні акти на земельні ділянки, розташовані в АДРЕСА_2 , а саме: державний акт серії ХМ №026229 на право власності на земельну ділянку, площею 0,1158 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, та державний акт серії ХМ № 026228 на право власності на земельну ділянку, площею 0,2500 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд

Позивач ОСОБА_1 , в обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що при приватизації земельної ділянки ОСОБА_4 , нею та її чоловіком межі їхніх суміжних земельних ділянок не погоджувались, підпис ОСОБА_7 в акті встановлення та погодження меж земельної ділянки підроблений, а, отже, встановлення та визначення меж суміжного землекористування при приватизації відповідачем земельної ділянки відбулось з порушенням законодавчо визначених вимог та її прав та інтересів.

Щодо таких доводів позивача, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Згідно з положеннями п.п. «в» та «ґ» ч. 1 ст. 81 ЗК України (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) громадяни України набувають право власності на земельні ділянки внаслідок приватизації земельних ділянок.

Згідно з ст. 55 Закону України «Про землеустрій» (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів; встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про землеустрій» (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; в) копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; г) матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; ґ) рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; д) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; е) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; є) кадастровий план земельної ділянки; ж) перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

Відповідно до ст. 198 ЗК України (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Отже, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності.

Таким чином, підписання акта погодження меж чи акта приймання-передачі межових знаків на зберігання самостійного значення не має, тому не призводить до виникнення, зміни або припинення права на земельну ділянку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.08.2021 у справі № 263/11779/16-ц (провадження № 61-10819св20) вказано, що: стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. Стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не випливає, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж, слід вважати, що погодження меж не відбулося. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може бути підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації.

Вирішення питань, пов`язаних із передачею земельної ділянки у власність, належить до повноважень органу місцевого самоврядування, а чинне земельне законодавство не обмежує права на приватизацію земельної ділянки у зв`язку із непідписанням суміжним землекористувачем акта погодження меж земельних ділянок, навіть за наявності встановлення неправомірних дій землекористувача.

Разом з тим, суд зазначає, що хоча підписання акта погодження меж самостійного значення не має, та є лише складовою частиною технічної документації, акт встановлення меж земельної ділянки, що знаходиться в приватній власності ОСОБА_4 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 , від 14.05.2003 суміжним землекористувачем ОСОБА_7 підписаний, що підтверджується матеріалами справи.

Так, дослідженням в судовому засіданні оригіналу акта встановлення та погодження меж земельної ділянки, що знаходиться у приватній власності ОСОБА_4 від 14.05.2003, встановлено, що суміжний землекористувач ОСОБА_7 погодив межі земельної ділянки ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , у конфігурації, яка значиться у технічній документації, розробленій для складання ОСОБА_4 державного акта на право власності на землю, та у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 026228 від 19.02.2004.

Судом встановлено, що докази того, що підпис суміжного землекористувача ОСОБА_7 у відповідній графі Акта встановлення та погодження меж земельної ділянки, що знаходиться в приватній власності (користуванні) ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 , не належить ОСОБА_7 - в матеріалах справи відсутні.

Як вже зазначалося вище, відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України (в редакції на час набуття у власність ОСОБА_4 земельних ділянок) таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.1992 № 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» було затверджено форми державних актів: на право колективної власності на землю; на право приватної власності на землю.

Видавалися державні акти вказаного зразка державними органами земельних ресурсів при місцевих державних адміністраціях або органах місцевого самоврядування, підписувались головою місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, а також начальником державного органу земельних ресурсів.

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки (на час отримання позивачем у власність земельних ділянок) визнавалися документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод.

Тому, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ № 2201 є чинними правовстановлюючими документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки.

Частинами першою, другою статті 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів.

З метою захисту своїх прав, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вимогою, у якій просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, шляхом визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку серії ХМ №026228, та серії ХМ № 026229, виданих 19.02.2004 ОСОБА_4 на земельні ділянки по АДРЕСА_2 кадастровий №:01:003:0001, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та кадастровий №:01:003:0002, площею 0,1158 га., для ведення особистого селянського господарства відповідно.

Державний акт про право власності на земельну ділянку видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі такого акту безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого воно видане, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема ст.116, 118 ЗК України.

Згідно з позицією позивача, приватизація ОСОБА_4 земельних ділянок, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 , відбулась протиправно, оскільки рішення дев`ятої сесії Чернелівської сільської ради від 27.12.2003 про передачу ОСОБА_4 у приватну власність земельних ділянок вказаною сільською радою не приймалось.

Як на підставу такого твердження, позивач посилається на лист архівного відділу Красилівської районної державної адміністрації № 56-01-17 від 05.12.2019 про те, що при перегляді протоколів та рішень сесій Чернелівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області за 2003 рік, відомостей про виділення земельної ділянки (надання дозволу на приватизацію) для ОСОБА_4 не виявлено.

Разом з тим, судом у судовому засіданні досліджено оригінал виписки з рішення дев`ятої сесії Чернелівської сільської ради від 27.12.2003, яке стало підставою для видачі 19.02.2004 ОСОБА_4 спірних державних актів на право власності на земельну ділянку серії ХМ №026229 та серії ХМ № 026228.

Інформація про те, що рішення дев`ятої сесії Чернелівської сільської ради від 27.12.2003 Чернелівською сільською сільською радою Красилівського району Хмельницької області не приймалось, скасоване, або визнане недійсним в матеріалах справи відсутня.

Таким чином, враховуючи, що сторона позивача посилається лише тільки на лист архівного відділу Красилівської районної державної адміністрації № 56-01-17 від 05.12.2019 про невиявлення відомостей щодо виділення земельної ділянки (надання дозволу на приватизацію) для ОСОБА_4 , зважаючи на:

- особливості ведення документального діловодства двадцятирічної давності, в тому числі, щодо передачі документів Чернелівської сільської ради архівному відділу Красилівської районної державної адміністрації;

- існування різниці між поняттями «не виявлено рішення», та «рішення не приймалось»;

- наявність оригіналу виписки з рішення дев`ятої сесії Чернелівської сільської ради від 27.12.2003, яке стало підставою для видачі 19.02.2004 ОСОБА_4 спірних державних актів на право власності на земельну ділянку серії ХМ №026229 та серії ХМ № 026228, усе це, в сукупності, дає суду підстави дійти висновку про відсутність достатніх та належних доказів того, що рішення дев`ятої сесії Чернелівської сільської ради від 27.12.2003 щодо виділення земельної ділянки (надання дозволу на приватизацію) для ОСОБА_4 вказаним органом місцевого самоврядування не приймалось.

При цьому, позивачем вимоги щодо неправомірності рішення дев`ятої сесії Чернелівської сільської ради ХХІV скликання від 27.12.2003 не заявлялися.

Окремо слід зазначити, що державний акт на право приватної власності на землю видавався виключно громадянам, підписувався Головою відповідної Ради народних депутатів, а також реєструвався відповідною радою за місцем розташування земельної ділянки в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю. Дані про реєстрацію права власності на земельну ділянку не вносилися до електронної бази даних, кадастрова зйомка із зазначенням координат при його видачі в переважній більшості випадків не здійснювалась. (Методичні рекомендації щодо документів, які посвідчують речові права на земельну ділянку відповідно до законодавства, схвалені колегією Державної реєстраційної служби України 28.11.2012, протокол № 2).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_8 , свідок декілька раз змінював показання стосовно межі між домогосподарствами сторін, не знав, чи змінювалась межа після будівництва попереднім власником ОСОБА_10 будівлі, та обставини виникнення межі, яка, наразі, є між домогосподарствами сторін, свідку не відомі. При цьому, показання свідка ОСОБА_8 щодо захоплення ОСОБА_4 частини земельної ділянки позивача ґрунтуються на свідченням іншої особи ОСОБА_28 . У зв`язку з наведеним, суд не приймає показання свідка ОСОБА_8 як належний та допустимий доказ у даній справі.

Стосовно показань свідка ОСОБА_16 , суд зазначає, що такі показання не є належним доказом порушення права позивача, оскільки з даних показань не вбачається, що викривлення межі між домогосподарствами сторін в частині подвір`я (заступ) відбулось за рахунок збільшення земельної ділянки відповідача, та, як наслідок, зменшення земельної ділянки позивача, а не навпаки.

Показання свідка ОСОБА_7 в частині захоплення ОСОБА_4 частини земельної ділянки, яка належить свідку ОСОБА_7 та позивачу ОСОБА_29 на праві спільної часткової власності, суд відхиляє, оскільки такі показання ґрунтуються на показаннях інших осіб.

Показання свідка ОСОБА_7 в частині свідчень, що він не підписував акт погодження меж від 14.05.2003, спростовуються дослідженим в судовому засіданні оригіналом акта встановлення та погодження меж земельної ділянки, що знаходиться у приватній власності ОСОБА_4 від 14.05.2003 (том 2, а.с. 138), який містить підпис суміжного землекористувача ОСОБА_7 , який погодив межі земельної ділянки ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , у конфігурації, яка значиться у технічній документації, розробленій для складання ОСОБА_4 державного акта на право власності на землю, та відповідно у державному акті серії ХМ № 026228 від 19.02.2004 (том 1, а.с. 61, 92-104).

При цьому, доказів того, що підпис ОСОБА_7 у акті погодження меж від 14.05.2003 не належить ОСОБА_7 , матеріали справи не містять.

Суд відхиляє, як допустимий доказ довідку виконавчого комітету Чернелівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області № 370 від 20.06.2018 (том 1, а.с. 7) щодо площ земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 , оскільки така довідка спростовується матеріалами справи, зокрема, виданою 03.02.2021 Чернелівським старостинським округом Красилівської міської ради Хмельницької області довідкою-випискою № 16 з погосподарських книг по домогосподарству за адресою АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 202).

Судом у даній справі встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що закріплений, відповідно до записів погосподарської книги, за домоволодінням позивача розмір земельної ділянки, - 0,25 га, фактично зменшився до розміру 0,2339 га, внаслідок захоплення її частини ОСОБА_4 , а не внаслідок проведення більш точних обмірів землевпорядником, з застосуванням сучасних геодезичних приладів.

При цьому, судом також встановлено, що загальний розмір земельних ділянок відповідача, після проведення її обмірів землевпорядником, при розробці документації для складання державного акту на право приватної власності на землю, та після видачі ОСОБА_4 спірних державних актів, і отримання ним у власність земельних ділянок, розташованих за адресою АДРЕСА_2 , складає 0,3658 га, що також є меншим, ніж закріплений, відповідно до записів погосподарської книги, за домоволодінням за адресою АДРЕСА_2 , розмір земельної ділянки 0,40 га.

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається, що земельна ділянка відповідача за адресою АДРЕСА_2 , збільшилась за рахунок частини земельної ділянки позивача за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач, даючи пояснення по суті позову, з посиланням на записи погосподарської книги, та показання свідків, зазначала, що першочергово земельна ділянка, закріплена за її домоволодінням АДРЕСА_1 , була більшою, зокрема, мала загальну площу 0,25 га, та частина її земельної ділянки, за згодою попереднього власника ОСОБА_10 , знаходилась в користуванні суміжного користувача ОСОБА_4 , з яким межували їхні домоволодіння. Таким чином, згідно з поясненнями позивача, саме завдяки усній домовленості ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , та неповерненню цієї частини її земельної ділянки, земельна ділянка відповідача збільшилась.

Разом з тим, позивачем ОСОБА_1 не надано належних доказів того, де саме знаходилась межа між земельними ділянками сторін, та що завдяки частині належної їй земельної ділянки збільшилась земельна ділянка відповідача (або збільшилась взагалі), не надано жодного доказу, на підтвердження накладення меж належної відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки на межі земельної ділянки позивача ОСОБА_1 , не надано доказів, які б спростовували твердження відповідача щодо причини виникнення нерівної межі між їхніми земельними ділянками що саме завдяки належній її батьку ОСОБА_4 частині земельної ділянки відбулось розширення (в частині двору, де побудована ОСОБА_10 майже на межі будівля) земельної ділянки позивача, а решта межі (в частині городу) залишилась на місці, отже, відсутні підстави стверджувати, що наявні правові підстави для визнання самовільного захоплення земельної ділянки відповідачем.

Таким чином, суд доходить висновку, що в ході судового розгляду ОСОБА_1 не довела обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки не надала суду достатніх, належних та допустимих доказів про порушення її прав землекористувача відповідачем, а тому відсутні підстави для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , шляхом визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку серії ХМ №026228 та серії ХМ № 026229, виданих 19.02.2004 ОСОБА_4 на земельні ділянки по АДРЕСА_2 , кадастровий №:01:003:0001, площею 0,25 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та кадастровий №:01:003:0002, площею 0,1158 га., для ведення особистого селянського господарства відповідно, та зобов`язання відповідача ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0161 га по АДРЕСА_1 , яка позначена на кадастровому плані виготовленому у 2021 році ФОП ОСОБА_5 точками 6-7-8-9-61.

ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

«VI. Розподіл судових витрат між сторонами»

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено, то судовий збір покладається на неї.

Інші судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 76-78, 81, 141, 264-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя Р. В. Вознюк