Справа № 638/9870/25
Провадження № 2/642/1341/25
РІШЕННЯ

Іменем України

10 липня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гримайло А. М.,

за участю секретаря Антонян А. М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини,

встановив:

27.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , треті особи - Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини.

В обґрунтування позову посилався на те, що 27.12.2003 ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_2 , подружнє життя не склалося, з 2010 року вони не підтримували шлюбні стосунки, внаслідок чого рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.22.2022 шлюб було розірвано. Позивач проживав разом з ОСОБА_3 , але на час народження сина шлюб між сторонами укладено не було, оскільки ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 народився син - ОСОБА_5 , проте біологічним батьком дитини був не її чоловік, а позивач. При реєстрації народження дитини його батьком у відповідності до статей 122, 133 СК України був указаний ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_3 перебувала з ним у шлюбі.

22.06.2023 між позивачем та ОСОБА_4 було укладено шлюб.

Дитина ОСОБА_5 є рідним сином позивача, що підтверджується результатами висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження від 30.09.2024, а також словами матері дитини - ОСОБА_3 , у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 29.05.2025 матеріали позовної заяви передано за територіальною підсудністю до Холодногірського районного суду м. Харкова.

17.06.2025 до Холодногірського районного суду м. Харкова надійшла зазначена позовна заява, 17.06.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями було визначено головуючого суддю Гримайло А.М.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 18.06.2024 провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно належним чином, 23.06.2025 звернувся до суду із письмовою заявою, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити, зазначивши, що сімейні стосунки у нього з ОСОБА_6 не склалися, з 2012 року вони припинили спілкування, у 2022 під час розгляду справи про розірвання шлюбу він дізнався, що у ОСОБА_7 народився син, у якого він записаний у свідоцтві про народження як батько, просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник третьої особи - Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Позов просила задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою, в якій зазначив про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За таких обставин на підставі ст. 223 суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 22.06.2023 Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_9 ), актовий запис № 177 (а. с. 15).

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 02.02.2021 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_8 (мати) (а. с. 16).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.22.2022 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 розірвано (а. с. 17-18).

Згідно висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження № 44610 від 30.09.2024 ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає 99, 999999 % (а. с. 19-32).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є внутрішньо переміщеною особою, довідка від 19.09.2024 № 6329- (а. с. 33).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі статті 122 СК України вбачається, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

За п. 6 зазначеної постанови особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Згідно з п. 9 постанови відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Згідно з п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Статтею 128 Сімейного кодексу України передбачено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

З п. 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, вбачається, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відсутність позиції відповідача по суті позову не є підставою для задоволення позовних вимог, якщо вони не обґрунтовані та доказово не підтверджені.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

У Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 р. у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Слід зазначити, що висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів, який підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (постанова Верховного Суду від 05.03.2025 у справі № 487/4523/23).

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Європейський суду з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства (рішення від 07.05.2009 у справі Калачова проти Російської Федерації). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства.

Позивач до позову надав висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження № 44610 від 30.09.2024, відповідно до якого ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає 99, 999999 %.

Указаний висновок експерта жодна із сторін спору не ставила під сумнів.

Тобто наявним у справі доказом (висновком експерта № 44610 від 30.09.2024), який є належним, допустимим, достовірним та достатнім в розумінні статей 76 80 ЦПК України, підтверджено з ймовірністю не менше 99,999999%, що ОСОБА_1 є біологічним батьком малолітнього ОСОБА_5 .

При цьому суд також враховує визнання позовних вимог відповідачем, останній подав заяву, в якій підтримав позов в повному обсязі та не заперечував проти задоволення.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню, з одночасним виключенням відомостей про відповідача ОСОБА_2 як батька з актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки судом встановлено, що позивач звернувся до суду із цим позовом, бо в інший спосіб внести зміни до актового запису неможливо і такий спосіб є законним, на підставі наведених вище норм і наявних у справі документальних доказів суд задовольняє вимогу позивача про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини в частині відомостей про батька дитини.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263-265, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , громадянина України батьком малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Виключити відомості з актового запису № 284 від 02 лютого 2021 року, складеного Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як батька дитини.

Внести відомості до актового запису № 284 від 02 лютого 2021 року, складеного Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)) про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України; змінити дитині прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_9 » та по батькові з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_9 », інші відомості залишити без змін та видати нове свідоцтво про народження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд міста Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Повний текст рішення виготовлено 10.07.2025.

Суддя - А. М. Гримайло