УХВАЛА

03 липня 2025 року

м. Київ

справа № 752/962/24

провадження № 61-8108ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 ,яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2025 року (повний текст постанови складено 02 червня 2025 року) у справі за позовом Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку та житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у грудні 2023 року Державна установа «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за проживання у гуртожитку та надані житлово-комунальні послуги в сумі 81 736,58 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 травня 2025 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» заборгованість за проживання у гуртожитку та за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 квітня 2021 року по 01 листопада 2023 року в сумі 81 736,58 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

26 червня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу, через представника ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2025 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 81 736,58 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_1 в касаційній скарзі вказує, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки у випадку відкриття касаційного провадження, касаційний суд зможе вирішити актуальну правову проблему, яка впливає на широку масу спорів. Станом на заразвідсутня стала судова практика у вказаних питаннях, оскільки правові позиції до 2020 року не зберегли юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на зміну відповідних законодавчих актів. Проте, ОСОБА_1 не обґрунтовує в чому саме проявляється ігнорування та чому саме справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Крім цього, справа має виняткове значення для учасника справи, оскільки відповідач є пенсіонеркою, що підтверджується пенсійним посвідченням, наявним в матеріалах справи. Встановлений позивачем в односторонньому порядку необґрунтований нічим тариф з утримання будинку та прибудинкової території є надмірним фінансовим тягарем для відповідачки як для пенсіонера, яка майже все життя пропрацювала медичною сестрою.

Позивачем нараховується в односторонньому порядку плата за утримання будинку та обслуговування гуртожитку у щомісячному розмірі 4 000 грн на місяць без погодження такого розміру у договорі найму або договорі управління про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Якщо слідувати висновкам суду першої інстанції, то позивач має право встановлювати будь-який розмір тарифу з утримання та обслуговування гуртожитку, що дає йому можливість в такому разі встановити в подальшому в односторонньому порядку щомісячну плату в 10 тис. грн. а може навіть і більше. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення, а касаційна скарга стосується питань права, що мають фундаментальне значення для єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2025 року (повний текст постанови складено 02 червня 2025 року) у справі за позовом Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку та житлово-комунальні послуги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат