Справа № 515/1233/14-ц
Провадження № 6/515/1291/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд одеської області у складі:

головуючого судді Луцюка В.О.

при секретарі судового засідання Чумаченко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань, боржник ОСОБА_2 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», -

ВСТАНОВИВ:

На виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича (далі - приватний виконавець) знаходиться виконавчий лист 515/1231/14-ц від 19 травня 2015 року, виданий Татарбунарським районним судом Одеської області від 30 березня 2015 року по справі про стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ПАТ «Дельта Банк» () заборгованість за кредитним договором № 1 від 26 серпня 2008 року в сумі 510528,41 грн солідарно.

Заяву обґрунтовано тими обставинами, що рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено.

Приватним виконавцем 23 травня 2019 року на адресу боржника надсилались постанова про відкриття провадження за №59199788 та виклик рекомендованою кореспонденцією щодо явки до приватного виконавця для надання декларації про доходи та майно боржника, однак ОСОБА_2 на виклик не з`явилась, про причини неявки не повідомила виконавця. Також, приватним виконавцем винесена постанова про арешт майна та коштів боржника, якою накладено арешт грошові кошти та все нерухоме та нерухоме майно.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що у боржника відсутні рахунки в банках, відсутнє рухоме майно, на яке може бути звернуто стягнення, накладено арешт на кошти боржника.

За повідомленням Державної прикордонної служби України № 277526543 від 30.06.2025 року щодо перетину боржником державного кордону, ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та регулярно перетинає державний кордон України.

Враховуючи викладене, оскільки рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, тому приватний виконавець просить застосувати обмеження боржника у праві на виїзд за межі України.

Ухвалою суду від 04 липня 2025 року відкрито провадження за заявою та призначено судове засідання на 10 липня 2025 року на 15 годин 30 хвилин.

У судове засідання учасники справи не з`явились, приватний виконавець Колечко Д.М. був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення ухвали суду на офіційну електронну адресу через систему «Електронний суд».

Судом ухвалено про проведення судового засідання у відсутність учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши заяву приватного виконавця про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України, суд дійшов такого.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно з ч. 3 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича перебуває виконавче провадження №59199788, відкрите на підставі виконавчого листа №515/1233/14-ц від 19 травня 2015 року, виданого Татарбунарським районним судом Одеської області від 30 березня 2015 року по справі про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №1 від 26 серпня 2008 року в сумі 510528,41 грн солідарно.

Постановою від 23 травня 2019 року за явою ПАТ «Дельта Банк» приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №59199788 та направлено запити до реєстраційних установ з метою встановлення майнового стану боржника (а.с.7).

23 травня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт грошових коштів боржника та накладено арешт на всі рахунки боржника ( а.с. 9 зворот-10).

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 листопада 2019 року замінено сторону виконавчого провадження по справі №515/1233/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині особи стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (04112, м.Київ, вул..Авіаконструктора І.Сікорського, буд.8, оф.34, ) (а.с.22).

Згідно відповіді на запит №277526600 від 30 червня 2025 року до Міністерства внутрішніх справ України, в МВС відсутні дані про зареєстровані транспортні засоби за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.33 зворот).

Згідно відповіді з Державної податкової служби України про джерела доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників-фізичних осіб та розміри утриманого податку (для фізичних осіб які є самозайнятими особами) та/або загальну суму річного доходу, та суму податку за звітний період, задекларованих боржником-фізичною особою в податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, зазначена інформація відносно боржника відсутня (а.с.32 зворот).

Згідно відповіді з Пенсійного фонду України про фізичних осіб боржників , які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу ПФУ, на обліку в якому перебуває боржник , та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про їх останнє місце роботи якому перебуває боржник, зазначена інформація відносно ОСОБА_2 відсутня (а.с.33).

Згідно відповіді на запит №277526639 від 30 червня 2025 року до Державної фіскальної служби України, інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах боржником не надходила (а.с.32).

Згідно з інформацією від банківських установ, станом на червень - липень 2019 року у боржника відсутні грошові кошти для виконання рішення суду, договори про зберігання цінностей та надання боржникові в майновий найм(оренду) індивідуального банківського сейфу, що охороняється законом, не укладалися.

Згідно відповіді з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, запитувана інформація відносно ОСОБА_2 відсутня (а.с.25-26 ).

З відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 1535/340-20 від 10 червня 2025 року вбачається, що відповідно із наявними Книгами реєстрації державних актів на право приватної власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, другими примірниками державних актів станом на 31 грудня 2012 року за ОСОБА_2 не зареєстровано право власності (користування) на будь -які земельні ділянки.

За повідомленням Державної прикордонної служби України від 30.06.2025 року, ОСОБА_2 має закордонний паспорт та декілька разів перетинала державний кордон України, остання дата перетину 30 жовтня 2024 року.

Згідно із ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за межі України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язань.

У листі Верховного Суду України від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" зазначено, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного встановлення усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Отже, Законом України "Про виконавче провадження" закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Відповідно до пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Дослідивши надані приватним виконавцем документи (а саме: копію виконавчого листа, постанови про відкриття виконавчого провадження, відповідей з: Державної податкової служби України, Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, Міністерства внутрішніх справ, Державної прикордонної служби України про наявність паспорту для виїзду за кордон) та враховуючи те, що вимога про стягнення коштів не потребує зобов`язання боржника особисто вчинити певні дії, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано акт виходу за місцем проживання боржника, приватний виконавець не вирішив питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи. До подання не надано жодного документу на підтвердження того, що боржник взагалі повідомлений про наявність судового рішення, а так само і про відкриття виконавчого провадження. Відсутні підтвердження отримання боржником викликів з вимогою явки до приватного виконавця.

Суд наголошує, що для того, щоб накласти на боржника такий виключний вид санкцій як тимчасове обмеження виїзду за кордон, заявнику необхідно було довести саме факт ухилення боржника від виконання судового рішення.

Згідно ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, наголошено, що кожен є вільним залишати будь яку країну, включно із своєю власною, й обмеження може бути встановлено законом в разі крайньої необхідності в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину й захисту здоров`я чи моралі, й якщо це виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до вимог ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Отже, суду не надані належні докази того, що боржник знає про виконавче провадження та ухиляється від виконання рішення суду.

Таким чином, судом встановлено, що приватним виконавцем не доведено факт ухилення боржника від виконання зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням. Встановлене судом унеможливлює задоволення подання про обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Відмова у задоволені заяви про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань не позбавляє права на повторне звернення приватного виконавця до суду.

Керуючись ст.ст. 353, 441 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня підписання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Луцюк