Справа № 367/2949/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7819/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Третяк Я.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Рожиної Олени Григорівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2024 року, постановлену у м. Києві у складі судді Третяк Я.М., повний текст якої виготовлено 21 жовтня 2024 року, у справі № 367/2949/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та трьох процентів річних, -

УСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та трьох процентів річних. Просив стягнути з ОСОБА_1 суму основної заборгованості за розпискою від 17 лютого 2021 року в розмірі 92 000,00 доларів США та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 8270,00 доларів США.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 04 липня 2024 року.

12 липня 2024 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 , в якому він просив визнати недійсним договір позики, укладений між ним і ОСОБА_2 17 лютого 2021 року, який підтверджується розпискою, написаною ним 17 лютого 2021 року, оскільки такий договір є удаваним, вчиненим для приховання укладення додаткової угоди до договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 17 лютого 2021 року про збільшення ціни договору та розстрочення платежу; визнати його зобов`язання з доплати ОСОБА_2 92 000,00 доларів США за придбані 17 лютого 2021 року земельні ділянки, припиненим у зв`язку із його виконанням.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2024 року відмовлено в прийняті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики та визнання зобов`язання виконаним.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду адвокат Рожина О.Г., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на те, що судом було порушено норми процесуального права. На думку представника ОСОБА_1 , суд першої інстанції безпідставно відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви, мотивувавши свої висновки тим, що розгляд первісного позову не є взаємопов`язаним з розглядом зустрічного позову, їх спільний розгляд не є доцільним і призведе лише до затягування вирішення спору, фактично обмеживши право ОСОБА_1 на судовий захист. Зазначає, що подання ОСОБА_1 зустрічного позову, задоволення якого виключатиме задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. Спільний розгляд первісного та зустрічного позовів надасть можливість більш повно оцінити правові відносини, які склалися між сторонами, та правильно вирішити справу, а також відповідає вимозі процесуальної економії. А відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у прийнятті його зустрічного позову.

ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики та визнання зобов`язання виконаним, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд первісного позову не є взаємопов`язаним з розглядом зустрічного позову, їх спільний розгляд не є доцільним і призведе лише до затягування вирішення спору, а також істотно розширить предмет доказування.

Колегія суддів вважає, що така ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню. Судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно з ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом первісного позову ОСОБА_2 є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за борговою розпискою від 17 лютого 2021 року в розмірі 92 000,00 доларів США та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 8 270,00 доларів США.

В поданому до суду зустрічному позові відповідач ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір позики, укладений між ним і ОСОБА_2 17 лютого 2021 року, який підтверджується розпискою, написаною ним 17 лютого 2021 року, оскільки такий договір є удаваним, вчиненим для приховання укладення додаткової угоди до договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 17 лютого 2021 року про збільшення ціни договору та розстрочення платежу; визнати його зобов`язання з доплати ОСОБА_2 92 000,00 доларів США за придбані 17 лютого 2021 року земельні ділянки, припиненим у зв`язку із його виконанням.

Задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики, укладеного між ним і ОСОБА_2 17 лютого 2021 року, виключає задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вказаним договором.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що розгляд первісного позову не є взаємопов`язаним з розглядом зустрічного позову.

Також, з урахуванням предмету первісного та зустрічного позову, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що їх спільний розгляд не є доцільним і призведе лише до затягування вирішення спору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2024 року підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Рожиної Олени Григорівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2024 року, а справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та трьох процентів річних направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді