УХВАЛА

22 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 501/2298/22

провадження № 61-8245ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 5 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Газматова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 5 березня 2024 року.

Верховний Суд ухвалою від 25 червня 2024 року касаційну скаргу залишив без руху та надав заявнику строк для усунення недоліків, а саме для надання доказів бездіяльності суду апеляційної інстанції в частині виконання вимог статті 272 ЦПК України. Іншим недоліком касаційної скарги суд зазначив відсутність відомостей про наявність або відсутність зареєстрованого електронного кабінету у заявника.

Ухвалою від 8 жовтня 2024 року Верховний Суд продовжив строк для надання доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки заявник не підтвердила неможливість отримання у розумний строк копії постанови суду апеляційної інстанції внаслідок його бездіяльності.

У квітні 2025 року ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Верховного Суду надіслала заяву, якою недоліки касаційної скарги усунула частково.

Так, заявник вказала на відсутність у неї зареєстрованого електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд», а отже виконала вимоги ухвали Верховного Суду в цій частині.

Водночас, в частині обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявник не надала належних, допустимих та достатніх доказів.

Як на причину пропуску строку на касаційне оскарження заявник посилалася на те, що копію оскаржуваної постанови суд їй не надсилав, у зв`язку з чим з текстом постанови вона мала можливість ознайомитися лише 13 травня 2024 року.

Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховний Суд вказав заявнику на належне обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження з наданням відповідних належних, допустимих та достатніх доказів.

На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 надала копію заяви до суду першої інстанції про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії постанови Одеського апеляційного суду, на якій міститься розписка про ознайомлення зі справою та отримання ОСОБА_1 копії судового рішення 13 травня 2024 року.

Продовжуючи строк для усунення недоліків касаційної скарги, Верховний Суд визнав такий доказ недостатнім з огляду на те, що отримання заявником у травні 2024 року копії постанови, прийнятої у березні 2024 року, є наслідком суб`єктивних дій заявника і не підтверджує факт невручення їй постанови у строки, встановлені законом, та неможливість її отримання у розумний строк внаслідок бездіяльності суду.

Після продовження строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 надає заяву, в якій посилається на те, що не є фахівцем у галузі права та намагається захистити своє порушене право самостійно. Зауважує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, однак такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, мати розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями, однак такі обмеження не повинні перешкоджати використанню наявних засобів для захисту права. Однак доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку заявник не надає.

Вивчивши доводи заяви, суд визнає причини пропуску строку неповажними з огляду на такі обставини.

Зі змісту постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_1 обізнана про перегляд рішення суду першої інстанції апеляційним судом, надавала відзив на апеляційну скаргу. У судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена, що не заперечує у поданій касаційній скарзі. Крім того, повний текст постанови Одеського апеляційного суду від 5 березня 2024 року складено того ж дня і з 11 березня 2024 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень забезпечено надання загального доступу до тексту постанови.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 20 березня 2025 року у справі «Krupnyk v. Ukraine», заява № 16505/23, визнав скаргу на відмову в доступі до касаційного суду необгрунтованою, оскільки заявник міг знати про рішення апеляційного суду з Єдиного державного реєстру судових рішень і вчасно скоординувати свої дії щодо його оскарження. Суд роз`яснив, що правила, які регулюють формальні кроки, які необхідно зробити, та строки, яких необхідно дотримуватися при поданні скарги на судове рішення, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності. В зв`язку з цим наголосив на обов`язку зацікавлених сторін проявляти особливу старанність у захисті своїх інтересів і вживати необхідних заходів для того, щоб бути в курсі подій у провадженні.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України» заявники скаржились на порушення доступу до суду через відмову Верховного Суду поновити їм строк на подання касаційної скарги, незважаючи на той факт, що суд апеляційної інстанції не повідомив їх про винесення рішення, що й унеможливило їх звернення з касаційного скаргою у встановлені законом строки. Однак ЄСПЛ зазначив, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, про що, зокрема, свідчить те, що вони протягом 1 року та 8 місяців не звертались до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги.

Відповідно до статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд неуповноважений на підставі припущень визнавати доведеним факт невиконання судом апеляційної інстанції вимог статті 272 ЦПК України щодо надсилання копій постанови сторонам, водночас заявник такого факту у визначений законом спосіб не довела, оскільки не надала належні та достатні докази.

З огляду на зазначене, колегія суддів не визнає поважними наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Оскільки колегія суддів визнала неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження, то у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 5 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Газматова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська