Справа № 727/4626/25
Провадження № 2/727/1360/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого-судді: Одовічен Я.В.

За участю секретаря: Гелка А.С.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача:Загарія О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів.

Посилалася на те, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народився син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.07.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишились проживати разом із матір`ю.

У подальшому, рішенням судовим наказом Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.04.2020 року у справі №727/3175/20 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи 14.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Під час винесення зазначеного наказу в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини було враховано відсутність у батька постійного місця роботи та сталого доходу. Із плином часу розмір аліментів, що був стягнутий із відповідача, став недостатнім для належного матеріального забезпечення дитини.

Наприкінці 2023 року позивач зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів, проте між сторонами було досягнуто домовленості про сплату відповідачем аліментів у розмірі 2000 гривень. Тому, ухвалою суду від 18.01.2024 року за її заявою позовну заяву було залишено без розгляду.

Вказувала на те, що вона самостійно не в змозі забезпечувати матеріальне утримання сина на належному рівні. Зокрема, малолітній сина наразі готується до вступу у перший клас, а тому потребує певного фінансового забезпечення в частині купівлі необхідного шкільного приладдя, форми, оплати підготовчих занять до школи.

Окрім того, на даний час у майновому становищі відповідача відбулись суттєві зміни, оскільки він являється військовослужбовцем та проходить військову службу, отримує гідну заробітну плату.

Отже, у силу дорослішання дитини, збільшення його потреб у розвитку власних здібностей, стану здоров`я, а також появу власних інтересів, наявні підстави для зміни розміру аліментів.

ОСОБА_3 є здоровою працездатною особою, має стабільний дохід, інших осіб на утриманні немає, а отже має змогу сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі.

Просила змінити розмір та спосіб аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з нього аліменти на утримання дитини у розмірі частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 30.04.2025 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Посилався на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження доводів позову, зокрема розміру коштів, необхідних на потреби дитини. Єдина підстава, на яку посилається ОСОБА_2 це зміна майнового становища відповідача.

На даний час за домовленістю сторін батько сплачує на утримання дитини кошти у розмірі 2000 гривень.

Зауважив, що сукупне грошове забезпечення батька дитини є значним та частка від його доходу становить понад 17800 гривень на місяць, а тому стягнення аліментів у розмірі, запропонованому позивачем є необґрунтованим та безпідставним.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 фактично не вказала суттєвих обставин, які мають істотне значення для зміни способу стягнення аліментів, їх збільшенням майже в 9 разів і потреб дитини в такій значній сумі.

Вважає, що посилання позивача на таку підставу для збільшення розміру аліментів як потреба у значних витратах на дитину у зв`язку з навчанням, без надання доказів на підтвердження таких витрат, не є суттєвою та не може бути беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог.

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та підтвердила, викладені в заяві обставини. Пояснила суду, що майновий стан відповідача після ухвалення судового наказу змінився, оскільки останній отримує грошове забезпечення як військовослужбовець. Вказувала на те, що дитина потребує більших коштів на своє утримання, оскільки йде в перший клас. Мати теж має певні потреби, у зв`язку з чим матеріальне становище у них важке. Вважає, що розмір аліментів у розмірі частки від доходу відповідача, що становитиме приблизно 17500 гривень щомісячно є обґрунтованим та необхідним. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві. Пояснив суду, що інших дітей у ОСОБА_3 не має. Відповідач на даний час проходить військову службу та приймає безпосередню участь у бойових діях, пов`язаних із збройною агресією РФ. Значну частину свого грошового утримання батько витрачає на військову амуніцію. Він погоджується, що розмір аліментів, визначений судовим наказом, на утримання дитини є недостатнім, проте вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів є завищеним та необґрунтованим. Просив визначити розмір аліментів у розмірі 1/16 частки від доходу батька.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Шевченківського районного суду Чернівецької області від 20.07.2020 року шлюб між сторонами було розірвано.

Від шлюбу у сторін є одна малолітня дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками, згідно свідоцтва про народження, є: мати ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 . Дитина проживає разом із матір`ю.

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України.

Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Частинами першою та другою статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів - але ці обставини підлягають доказуванню.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа №415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

Як було встановлено судом, судом наказом Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.04.2020 року стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 )на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13).

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінилося матеріальне становище одержувача аліментів, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Отже, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та за наявності правових підстав. При цьому право застосування норми закону належить суду.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

У якості підстави звернення до суду з позовною вимогою про збільшення розміру аліментів позивач посилалася на те, що майновий стан відповідача змінився, оскільки він вступив до лав Збройних Сил України та одержує грошове утримання військовослужбовця.

Так, із дослідженої судом довідки військової частини НОМЕР_3 від 28.04.2025 року встановлено, що солдат ОСОБА_3 дійсно проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 з 04.07.2023 року по теперішній час. Також, факт перебування позивача на військовій службі підтверджується посвідченням учасника бойових дій та військовим квитком (а.с.40-46).

Окрім того, судом було досліджено довідку про доходи від 28.04.2025 року, видану військовою частиною НОМЕР_4 , відповідно до якої ОСОБА_3 як військовослужбовець протягом липня 2023 року лютого 2025 року отримав загальний дохід у розмірі 1450097 грн. 45 коп. (а.с.29). При цьому, у грудні 2024 року відповідач отримав дохід у розмірі 96819 грн. 27 коп., у січні 2025 року - 121657 грн. 98 коп., у лютому 2025 року 69432 грн. 62 коп.

На виконання вимог ст.182 СК України суд враховує, що у відповідача ОСОБА_3 дійсно змінився майновий стан, оскільки останній з липня 2023 року одержує грошове утримання військовослужбовця.

З огляду на зазначене вище, а також те, що на даний час доходи платника аліментів є значними, суд вважає доведеними доводи ОСОБА_2 про наявність підстав для зміни розміру аліментів.

Проте, суд наголошує, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька, так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дитини.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які слід стягнути на утримання малолітнього сина сторін, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Доводи представника позивача щодо наявності певних потреб у матері дитини та значному розмірі комунальних платежів суд відхиляє, оскільки вказані витрати не відносяться до витрат на утримання дитини.

Визначаючи розмір коштів, що стягуються як аліменти, суд повинен прагнути не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Розмір стягуваних аліментів повинен служити задоволенню актуальних життєвих потреб, відповідати життєвому стандарту в місці проживання, а не призводити до збагачення та бути джерелом інших нецільових витрат.

Суд враховує, що розмір доходів платника аліментів збільшився, проте зауважує, що його дохід не є стабільним, змінюється кожного місяця та коливається в середньому від 50000 гривень до 121650 гривень. Інших дітей у відповідача немає.

Аналізуючи наведені вище положення закону, суд і сторони справи повинні забезпечити реалізацію найкращих інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

Таким чином, враховуючи вищенаведені зміни матеріального стану матеріального стану платника аліментів, з метою захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька, слід змінити розмір аліментів на утримання дітей, визначивши його у розмірі 1/8 частки від доходу позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 189, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 430 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Розмір аліментів, визначений судовим наказом Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.04.2020 року у справі №727/3175/20, змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

На рішення суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення буде виготовлено та складено 10.07.2025 року.

Головуючий суддя: _________________ Одовічен Я.В.