ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/649/25 Справа № 211/3005/17 Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 210/3005/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах який діє ОСОБА_4 , на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року, яке ухвалено суддею Кузнецовим Р.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 02 липня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення боргу, повернення позики, сплату відсотків, штрафу, який обґрунтовував тим, що між ним та відповідачами був укладений письмовий договір позики. Відповідно до вказаного договору позивач позичив ОСОБА_2 та ОСОБА_5 82 973 гривні. Дану суму останні зобов`язалися повернути не пізніше 12 червня 2017 року, однак своє зобов`язання не виконали. Згідно з п. 3 Договору позичальники зобов`язалися сплатити щомісячно суму позики в розмірі не менш 2 100 грн в період з 07 по 26 число. Згідно з п. 3.1. Договору у разі прострочення щомісячного внеску суми позичальник виплачує штраф в розмірі 0,1% від позиченої суми. Відповідно до п. 4 Договору при порушенні позичальником зобов`язань по поверненню щомісячних сум, передбачених п. 3 Договору, позичальник сплачує відсотки за користування у розмірі 5% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості з моменту порушення до повного виконання зобов`язань по договору. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 повернули лише 4 200 грн.

На підставі наведенного вище позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на його користь борг, відсотки та штраф за договором позики в сумі 220 825,27 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 2 208,25 грн та витрати по оплаті правової допомоги в сумі 500 грн.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2017 рку позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 14.04 від 12 червня 2014 року в сумі 220 825,27 грн з яких: 78 773 грн - заборгованість за позикою; 141 971,40 грн - заборгованість по відсоткам; 80,87 грн штраф. Вирішено питання щодо процесуальних витрат.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 вересня 2023 року вказане заочне рішення скасовано.

На підставі ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення боргу, повернення позики, сплату відсотків, штрафу, передано до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (в межах вартості майна, а саме, земельної ділянки, площею 0,4262 га, кадастровий номер :14:003:0052, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новомалинівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, одержаної в спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики № 14.04 від 12 червня 2014 року в розмірі 220 825,27 грн, з яких: 78 773 грн - заборгованість за договором позики; 141 971,40 грн - заборгованість по відсоткам; 80,87 грн - штраф.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі по 1 104,13 грн з кожного та по 250 грн з кожного витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаюсь на те, що її чоловік ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в оскаржуваному рішенні вказано, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено письмовий договір від 12 червня 2014 року, за яким подружжям ОСОБА_6 було отримано у ОСОБА_1 у позику 82 973 грн і дану суму вони повинні були овернути до повного виконання зобов`язань. Про існування вказаного договру ОСОБА_2 дізналась при ознайомленні з матеріалами данної справи та виявила, що підпис її чоловіка ОСОБА_5 у вказаному договорі виконано не ним і слова ОСОБА_5 дописані не її рукою.

Фактично у пожружжя Липки з ОСОБА_1 договору про отримання грошей не було та таких грошей вони не отримували.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 був представником КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство», і отримав по квитанції до прибуткового кассового ордеру № 14 від 28 квітня 2017 року ОСОБА_2 84 354 грн, про що свідчить його підпис на квитанції. Рішенням суду від 10 квітня 2014 року у справі № 211/637/14-ц з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» було стягнуто 82 972,17 грн боргу, який був сплачений 28 квітня 2017 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. Вказані обставини свідчать про шахрайські дії позивача ОСОБА_1 з приводу чого відповідач ОСОБА_2 звернулась до поліції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , в інтересах який діє ОСОБА_4 , просить рішеня суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог позивача до ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення по справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач ОСОБА_2 є стороною (позичальником) за договором позики та спадкоємцем після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , тому солідарне стягнення боргу з відповідачів в солідарному порядку порушує права відповідача ОСОБА_3 .

Апелянт зазначає, що кредитор спадкодавця має право пред`явити свої вимоги до спадкодавця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли від дізнався про прийняття спадщини. В даному випадку позивачем вказаного зроблено не було та не було запропоновано ОСОБА_3 задовольнити вимогу кредитора шляхом одноразового платежу в межах спадкового майна.

Також апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення було повністю виконано відповідачем ОСОБА_3 , у зв`язку з чим останній просить здійснити поворот виконання рішення.

Відзиви на апеляційні скарги не подані.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 та її представника - адвоката Бенік Н.І., які, кожна окремо, підтримали подану ОСОБА_2 апеляційну скаргу та просили її задовольнити та заперчували проти апеляційної скарги представника ОСОБА_3 , представника ОСОБА_3 адвоката Крикуна П.А., який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити та заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга ОСОБА_3 , в інтересах який діє Макаренко О.Ю., підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як установлено судом та вбачається із матеріалів справи, 12 червня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_5 був укладений письмовий договір позики №14.04. Відповідно до умов договору позивач, як кредитор, передав у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (позичальникам) 82 973,00 грн (п. 1 Договору). Відповідно п. 2 вказаного договору строк позики - 3 роки, проте останній внесок повинен бути зроблений не пізніше 12 червня 2017 року (а.с. 27).

Як зазначає позивач, у строк до 12 червня 2017 року, відповідачі частково повернули обумовлену договором суму позики, сплативши 4 200 грн. Несплачена сума позики складає 78 773 грн.

Таким чином позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав, надавши ОСОБА_2 та ОСОБА_5 грошові кошти у користування. Останні користувалися грошовими коштами, однак повністю свої зобов`язання щодо їх своєчасного повернення не виконали, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 78 773 грн.

Також судом установлено, що у пункті 3 договору позики зазначено, що позичальник зобов`язується сплатити щомісячно суму позики в розмірі не менш 2 100 грн в період з 07 по 26 число. Згідно з п. 3.1. договору у разі прострочення щомісячного внеску суми позичальник виплачує кредитору штраф в розмірі 0,1% від позиченої суми.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 прострочили щомісячний платіж за договором позики, тому штраф також підлягає стягненню на користь позивача в сумі 80,87 грн.

В ході розгляду справи судом першої інстанції позичальник ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (том 1 а.с. 57).

Зі спадкової справи № 48/2019 від 22.11.2019, заведеної після смерті ОСОБА_5 слідує, що із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом, та ОСОБА_3 - як спадкоємець за заповітом.

На підставі ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року замінено відповідача ОСОБА_5 на його правонаступника ОСОБА_3 .

Ухвалюючи рішення про задоволення позловних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що з боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у солідарному порядку, в межах вартості майна, одержаного в спадщину, підлягає до стягнення заборгованість за договором позики від 12 червня 2014 рок у розмірі 220 825,27 грн.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом першої інстанції вірно встанволено, що 12 червня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_5 був укладений письмовий договір позики №14.04. Відповідно до умов договору позивач, як кредитор, передав у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (позичальникам) 82 973,00 грн (п. 1 Договору). Відповідно п. 2 вказаного договору строк позики - 3 роки, проте останній внесок повинен бути зроблений не пізніше 12 червня 2017 року (а.с. 27).

Відповідачі частково повернули обумовлену договором суму позики, сплативши 4 200 грн. Несплачена сума позики складає 78 773 грн.

Отже, позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав, надавши ОСОБА_2 та ОСОБА_5 грошові кошти у користування. Останні користувалися грошовими коштами, однак повністю свої зобов`язання щодо їх своєчасного повернення не виконали, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 78 773 грн, яка, як вірно встаноовив суд першої інстанції, підлягає стягненню на користь позивача.

Також судом вірно встановлено, що у пункті 3 договору позики зазначено, що позичальник зобов`язується сплатити щомісячно суму позики в розмірі не менш 2 100 грн в період з 07 по 26 число. Згідно з п. 3.1. договору у разі прострочення щомісячного внеску суми позичальник виплачує кредитору штраф в розмірі 0,1% від позиченої суми, тому заборгованість по відстокам, станом на 01 липня 2017 року складає 141 971,40 грн, та підлягає стягненню на користь позивача. Також на користь позивача підлягає стягненню штраф в сумі 80,87 грн.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , на момент звернення позивача до суду з даним позовом, несли солідарну відповідальність з повернення позивачу загальної суми боргу 220 825,27 грн за договором позики № 14.04 від 12 червня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують таких висновків суду першої інстанції, оскільки у справі, яка розглядається предметом позову є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним 12 червня 2014 року між фізичною особою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , оригінал договору позики наявний у матеріалах справи (том 1 а.с. 27). При цьому апелянт ОСОБА_2 не довела тієї обставини, що вказанай договір позики не підписувався ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Таким чином, у даному випадку підстав вважати, що вимоги позивача стосуються заборгованості за кредитним договором № 0564-97-08, яка погашена відповідачем ОСОБА_2 у добровільному порядку, у колегії суддів не має, належні та допустимі докази цього у матеріалах справи відсутні. Також відсутні докази шахрайських дій з боку позивача ОСОБА_1 .

У справі, що розглядається, судом першої інстанції надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин, а наявність у відповідача ОСОБА_2 іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не зводиться до спонукання суду апеляційної інстанції до прийняття іншого рішення - на користь відповідача

Отже, доводи відповідача ОСОБА_2 ґрунтуються на припущеннях, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Як вбачається із матеріалів справи, в ході розгляду справи судом першої інстанції позичальник ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (том 1 а.с. 57).

Таким чином, на ОСОБА_2 , як одного з позичальників за договором позики № 14.04 від 12 червня 2014 року, покладено обов`язок спалати позивачу заборгованості за вказаним договором в загальному розмірі 220 825 грн 27 коп, оскільки інший позичальникк помер.

Крім того, зі спадкової справи № 48/2019 від 22 листопада 2019 року, заведеної після смерті ОСОБА_5 слідує, що із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом, та ОСОБА_3 - як спадкоємець за заповітом.

На підставі ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року замінено відповідача ОСОБА_5 на його правонаступника ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст.ст. 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці в спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Як слідує зі змісту заяв про прийняття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нотаріусом було роз`яснено зміст ст.ст. 1231, 1281, 1282 ЦК України, згідно з якими останні, як спадкоємці померлого, відповідають по боргам спадкодавця по відшкодуванню майнової шкоди (збитків) та моральної шкоди, які були завдані спадкодавцем (том 1 а.с. 155, 161).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, з боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у солідарному порядку, в межах вартості майна, одержаного в спадщину, підлягає до стягнення заборгованість за договором позики від 12 червня 2014 року у розмірі 220 825,27 грн.

При цьому, вартість майна, одержанного ОСОБА_2 в спадщину після смерті ОСОБА_5 не встановлено.

Відповідач ОСОБА_3 в межах вартості спадкового майна, а саме, земельної ділянки, площею 0,4262 га, кадастровий номер :14:003:0052, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новомалинівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, одержаної в спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , має нести відповідльність за договром позики в розмірі 16 734,11 грн.

Підсумовуючи наведене колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума боргу за договором позики № 14.04 від 12 червня 2014 року в розмірі 220 825 грн 27 коп, з яких: 78 773 грн - заборгованість за договором позики; 141 971,40 грн - заборгованість по відсоткам; 80,87 грн - штраф. При цьому солідарному стягеннню з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (в межах вартості майна, а саме, земельної ділянки, площею 0,4262 га, кадастровий номер :14:003:0052, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новомалинівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, одержаної в спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 16 734,11 грн (том 2 а.с.57)) на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума боргу за договором позики № 14.04 від 12 червня 2014 року в розмірі 220 825 грн 27 коп, з яких: 78 773 грн - заборгованість за договором позики; 141 971,40 грн - заборгованість по відсоткам; 80,87 грн - штраф.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що оскаржуване рішення було повністю виконано відповідачем ОСОБА_3 , у зв`язку з чим останній просить здійснити поворот виконання рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (частина перша статті 446 ЦПК України).

Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Поворот виконання рішення полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнені кошти за скасованим судовим рішенням у разі відсутності обмежень, установлених законом.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватися шляхом подання заяви про поворот виконання. Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових право особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Згідно статті 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

На підставі наведенного вище колегія суддів вважає за необхіде допустити поворот виконання рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року у справі 211/3005/17 в частині стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за виконавчим листом № 211/3005/17, виданим 22 серпня 2024 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, суми боргу за Договром позики № 14.04 від 12 червня 2014 року 220 825 (двісті двадцять тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн 27 коп. В порядку повороту виконання рішення суду стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуту за рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року у справі 211/3005/17 суму боргу за Договром позики № 14.04 від 12 червня 2014 року 220 825 (двісті двадцять тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн 27 коп.

Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, колегія суддів стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 2 208,25 грн.

Поряд з цим, як зазначено у ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Виходячи із системного аналізу положень статті 133, 137, 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивача просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати, які, окрім судового збору, складаються з витрат пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі 500 грн, на підтвердження даних обставин до суду надав копію договору про надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі отриманих юридичних послуг та квитанцію на оплату послуг адвоката, а тому вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах який діє Макаренко Олександр Юрійович, задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики № 14.04 від 12 червня 2014 року в розмірі 220 825 (двісті двадцять тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн 27 коп, з яких: 78 773 грн - заборгованість за договором позики; 141 971,40 грн - заборгованість по відсоткам; 80,87 грн - штраф.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (в межах вартості майна, а саме, земельної ділянки, площею 0,4262 га, кадастровий номер :14:003:0052, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новомалинівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, одержаної в спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 16 734,11 грн) на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики № 14.04 від 12 червня 2014 року в розмірі 220 825 (двісті двадцять тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн 27 коп, з яких: 78 773 грн - заборгованість за договором позики; 141 971,40 грн - заборгованість по відсоткам; 80,87 грн - штраф.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі по 1 104 (одна тисяча сто чотири) грн 13 коп з кожного та по 250 (двісті п`ятдесят) грн з кожного витрат на правову допомогу.

Допустити поворот виконання рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року у справі 211/3005/17 в частині стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за виконавчим листом № 211/3005/17, виданим 22 серпня 2024 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, суми боргу за Договром позики № 14.04 від 12 червня 2014 року 220 825 (двісті двадцять тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн 27 коп.

В порядку повороту виконання рішення суду стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуту за рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року у справі 211/3005/17 суму боргу за Договром позики № 14.04 від 12 червня 2014 року 220 825 (двісті двадцять тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн 27 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 10 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: