провадження № 2/208/1227/25
30 травня 2025 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді Гречаної В.Г.,
за участі секретаря судового засідання Агеєвої В.Г.,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Оселя» звернулось до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 21.01.2017 року співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 проведено зібрання, на якому було обрано управителем багатоквартирного будинку - ТОВ «Оселя» та обрані уповноважені особи на підписання договору з управителем.
Відповідно до Законів України «Про особливості здійснення права власності багатоквартирного будинку», «Про житлово-комунальні послуги», а також Постанови КМУ від 04.04.2019 року між ТОВ «Оселя» та співвласниками будинку АДРЕСА_1 укладений типовий договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.
ТОВ «Оселя» відповідно до умов договору від 04.04.2019 року виконував та виконує свої зобов`язання відносно надання послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно розрахунку сума заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 складає - 8878,46 грн.
Проте, як вбачається з довідки наданої відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської ради місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться.
На підставі п. 10 ст. 187 ЦПК України - якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 12.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
Представником позивача ТОВ «Оселя» подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлялась шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку «Укрпошта» за останьою відомою адресою, причини своєї неявки суду не повідомила. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась.
Заяв та клопотань про проведення розгляду за її відсутності не подавала.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Судом встановлено, що 15.01.2017 р. співвласниками багатоквартирного будинку № 10 по вул. С. Слісаренко проведено зібрання, на якому обрано управителем багатоквартирного будинку ТОВ «ОСЕЛЯ» та обрані уповноважені особи на підписання договору з управителем: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Рішення зборів співвласників оформлено протоколом відповідно вимогам передбаченим ч. 6, 7 ст. 10 ЗУ «Про особливості здійснення права власності багатоквартирному будинку».

Відповідно норм законів України «Про особливості здійснення права власності багатоквартирному будинку», «Про житлово-комунальні послуги», а також вказано Постанови КМУ 01.06.2017 р. та 04.04.2019 р. між ТОВ «ОСЕЛЯ» та співвласникам будинку АДРЕСА_1 укладені типові договори про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Згідно умов договорів (п.1) Управитель зобов`язується надавати співвласника послугу з управління багатоквартирним будинком, а співвласники зобов`язуються оплачувати Управителю зазначену послугу, яка вноситься ними не пізніше 20 числа (п. договору від 01.06.2017 р.) та не пізніше 30 числа (п. 11 договору від 04.04.2019 1 місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до договору дарування квартири від 24.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є., зареєстровано в реєстрі за №1163, ОСОБА_5 безоплатно передала у власність ОСОБА_1 належну їй квартиру АДРЕСА_3 (наразі ОСОБА_6 ).

Крім того, на ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 та як власник квартири приймає послуги Управителя, але не сплачує їх, чим порушує умови договорів, у зв`язку з чим 31.10.2023 p. Позивачем до суду була направлена заява про видачу судового наказу.

Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.11.2023 року відмовлено у видачі судового наказу.

Згідно розрахунку сума заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_2 складає 8878,46 грн.

Крім того, звернення до суду із заявою про видачу судового наказу є підставою для переривання строку позовної давності в розумінні ч. 2 ст. 264 КУ України.

У висновку ВС від 21.01.2015 р. у справі № 6-214це 14 вказано що, ч.2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається в разі пред`явлення особою позову.

Судовий наказ відповідно до ч.1. ст. 160 ЦПК України с особливою формою рішення про стягнення заборгованості з боржника за заявою особи, якій належіть право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права стягувача на стягнення коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання стягувачем заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розд. ІІ ЦПК, перериває строк позовної давності.

Таким чином, якщо особа звернулася до суду стосовно видачі наказу, то строк позовної давності переривається на 3 роки. В цьому випадку позивач має право звернутися до суду протягом 3-річного строку після скасування судового наказу для того, щоб стягнути заборгованість за період до переривання строку позовної давності.

Відповідно до положень статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої-третьоїстатті 13 ЦК Україницивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з вимогами ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживачзобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст.162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Частина 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Як зазначає ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями частини 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, пов`язані зі сплатою судового збору при подачі позову до суду, в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Керуючись вимогами ст. ст. 10, 76, 127, 141, 259, 260, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Оселя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСЕЛЯ», код ЄДРПОУ 31523053 адреса: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Звенигородська, 14, р/р НОМЕР_3 АТ КБ «Приватбанк», код банку 305299) заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком в розмірі 8878 (вісім тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСЕЛЯ», код ЄДРПОУ 31523053 адреса: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Звенигородська, 14, р/р НОМЕР_3 АТ КБ «Приватбанк», код банку 305299) судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua

Відомості сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСЕЛЯ», адреса: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Звенигородська, 14.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя В.Г.Гречана