РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3047/24

24 червня 2025 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки - адвоката Чохрій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської області та Орган опіки і піклування Костопільської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, в якому просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначає, перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та за час перебування у шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що на цей час проживає у м.Львів, рішення суду від 02.03.2017 з відповідача на її користь на утримання спільного сина стягуються аліменти. Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, щодо забезпечення спільному сину належних умов життя та виховання, не займається вихованням дитини, не цікавиться його життям, здоров`ям, не підтримує морально та матеріально, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не готує його до самостійного життя, аліменти визначенні рішенням суду не сплачує. Окрім того вказує, що син навчається в Ліцеї №21 Львівської міської ради і відповідач жодного разу не відвідував батьківських зборів, не спілкується з педагогами та не цікавиться успіхами сина. Зазначає, що намагається створити найкращі умови для сина, займається не лише фактичним самостійним вихованням та розвиток сина, але і постійно слідкує за його станом здоров`я.

15.09.2024 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву згідно якого у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування відзиву зазначає, що позивачкою до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, не додано доказів винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, а також не зазначено чи до відповідача раніше застосовувалися попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Зазначає, що після розлучення з позивачкою, відповідач неодноразово приїздив до м.Калуш для побачення з сином, надавав матеріальну допомогу грошовими коштами, привозив подарунки, однак після зміни позивачкою місця проживання, остання умисно приховує і не повідомила відповідача про нове місце проживання, що і стало підставою для припинення відвідувань відповідача сином. Також зазначає, що станом на 01.07.2024 у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Вказує, що відповідач не втратив бажання налагодити спілкування з сином, продовжує вважати себе його рідним батьком, заперечує проти позбавлення батьківських прав. Відповідач здійснював дії спрямовані на побачення з сином та налагодження спілкування з ним, однак позивачкою вчинялися протиправні дії по перешкоджанню відповідачу у спілкуванні з своїм сином.

14.10.2024 представником позивачки було подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що представником відповідача до відзиву не долучено жодного доказу, який би заперечував факт позбавлення відповідача батьківських прав та підтверджував би наміри батька зберегти батьківство та спілкування з сином.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд її задоволити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися про розгляд справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

Оскільки, відповідач та його представник будучи належним чином повідомлені про судове засідання, в судове засідання не з`явилися, не повідомили про причини неявки, суд приходить до висновку про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що позивачка з відповідачем 02.12.12 зареєстрували шлюб, який рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №345/2605/15-ц від 27.07.2015 було розірвано (а.с.12-13).

Встановлено, що за час перебування у шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.11).

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , судом встановлено, що позивачка 18.09.2019 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила своє прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (а.с.23).

Встановлено, що неповноліній ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження на предмет проживання (а.с.20).

Неповнолітній ОСОБА_3 навчається у 6А класі Ліцею №21 Львівської міської ради. Мати ОСОБА_1 бере активну участь у житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі інтернет та інформаційну гігієну, забезпечує високий рівень навчання дитини. Батько дитини ОСОБА_2 , із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере, з класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся, що підтверджується характеристикою та довідкою №160 від 22.07.2024 (а.с.25-26).

Встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 відвідує спортивну секцію з футболу в КЗ ДЮСШ «Карпати», виховується мамою, яка приділяє належну увагу його вихованню. Батько вихованням сина не займається, не приходить на тренування, не відвідував змагання, не з`являється на батьківські збори, дитиною не цікавиться (а.с.21).

З характеристики з місця проживання сусіді судом встановлено, що мама забезпечує неповнолітнього сина всім необхідним, та приділяє йому належну увагу. Батько дитини, не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться дитиною. Перешкод, заборон чи обмежень від сім`ї по відвідуванні до дитини батька не бачили і не чули (а.с.24).

Встановлено, що станом на 01.07.2024 відповідач ОСОБА_2 не має заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою №16671 від 01.07.2024 (а.с.52).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 11.04.2019 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , та від подружнього життя має двох дітей ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до психологічної характеристики на неповнолітнього ОСОБА_3 , останній відповідача ОСОБА_2 не пригадує, ніколи не зустрічалися, відповідач ОСОБА_2 сприймається чужою людиною. При розмові з дитиною про ОСОБА_2 спостерігається скутість, відсутність ідентифікації зі спогадами, дитина не відчуває і немає емоційного зв`язку з цим батьком. Дитина не пригадує жодного подарованого подарунку, цікавості, телефонного дзвінка чи уваги від ОСОБА_2 чи від членів його родини.

З листа №11/01-15 від 02.01.2025 судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у Костопільську міську раду не звертався із заявами або отриманням консультації ні про усунення перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_3 ні про встановлення графіку зустрічей із дитиною.

Згідно листа від 31.12.2024, на адресу Сихівської районної адміністрації, як орану опіки та піклування, заяв від відповідача ОСОБА_2 , щодо отримання інформації про сина ОСОБА_3 , чи заяв про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення графіку зустрічей з нею чи будь-яких інших звернень у період з 27.07.2015 по 22.12.24 не надходило.

Відповідно до листа №Д-1311 від 19.11.2024, до служби у справах дітей Калуської міської ради та/або до органу опіки та піклування виконавчого комітету Калуської міської ради із заявами про усунення перешкод у спілкуванні та встановлення графіку зустрічей з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 27.07.2015 року по 25.10.2024 року, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не звертався. З будь якими іншими заявами відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до служби у справах дітей Калуської міської ради та/або до органу опіки та піклування виконавчого комітету Калуської міської ради протягом останніх п`яти років не звертався.

У відповідності до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства».

За змістом ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ці підстави є вичерпними.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьків обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини, на те, щоб малолітня дитина проживала з ними закріплено і в положеннях ст. 151, 160,163 СК України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Крім того, у даному рішенні Європейським судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року і набула чинність для України 27.09.1991 року, визначає, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в якнайкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї.

Так відповідно до висновку від 18.11.2024, орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Орган опіки та піклування Костопільської міської ради у своєму висновку №2293/01-15 від 09.12.2024, зазначав, що позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьків обов`язків з виховання, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. У зв`язку із вищевикладеним та керуючись статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 164, 166, 180 Сімейного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із поведінки відповідача ОСОБА_2 вбачається, що він не втратив бажання налагодити спілкування з сином ОСОБА_3 , вважає себе його рідним батьком, заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

На переконання суду така поведінка свідчить про його інтерес до неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Так, з досліджених в судовому засіданні доказів, вбачається факт неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , однак, вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом приймається до уваги, що сам факт заперечення відповідачем проти позовної заяви про позбавлення батьківських прав, який на переконання суду свідчить про його інтерес до дитини, бажання бути з ним, виховувати його та піклуватися про нього, а також висновки органів опіки та піклування згідно яких недоцільно позбавляти відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року визначено, що відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Враховуючи, викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, однак попередити відповідача про необхідність протягом одного року змінити ставлення до виховання неповнолітнього сина ОСОБА_3 і покласти на Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської області контроль за виконанням відповідачем ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської області та Орган опіки і піклування Костопільської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність протягом одного року змінити своє ставлення до виховання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Покласти на Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської області контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Треті особи:

Орган опіки і піклування Костопільської міської ради Рівненської області, м.Костопіль, вул.1Травня 3, Рівненської області.

Орган опіки і піклування Сихівської районної адміністрація Львівської області, м.Львів, просп.Червоної Калини 66.

Повне судове рішення складено 04.07.2025.

СуддяО. С. Цвіркун