Провадження №2-о/760/171/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Усатової І.А.,

за участю секретаря Зеленчука М.М.,

представника заявниці - адвоката Бєлова А.Г.,

заінтересованої особи - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Левчук Ірина Ігорівна, ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеною заявою та просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період часу з січня 2007 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявниця свої вимоги обґрунтовує тим, що вона проживала разом з ОСОБА_3 з січня 2007 року, як дружина та чоловік, а шлюб між ними не був зареєстрований офіційно. У 2010 році у позивачки та ОСОБА_3 народилась дочка, ОСОБА_4 . За час проживання однією сім?єю, як чоловіка та дружини, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту.

Заявниця вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер під час виконання бойового завдання. Метою визнання факту спільного проживання з ОСОБА_3 є належне оформлення спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця.

У зв`язку з вищевикладеним, просить задовольнити заяву.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2024 справу передано у провадження судді Усатовій І.А.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14.11.2024 у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.02.2025 до розгляду справи залучено заінтересовану особу ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник заявниці підтримав доводи, викладені в заяві та просив задовольнити вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_1 не заперечувала проти задоволення заяви.

Заінтересована особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Левчук І.І. в судове засідання не з`явивилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не відомі. Жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

У даній справі розглядається питання щодо встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявнику необхідне для вчинення процесуальних дій, відповідно до чинного законодавства, як законного члена сім`ї і фактичної дружини ОСОБА_3 .

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жітки без шлюбу.

Згідно з приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.02.2011, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 , актовий запис №554, батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , про що 30.06.2023 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства костиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис №11754.

Вирішуючи питання щодо оцінки усіх зазначених доказів в їх свукупності, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти Україци» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), згідно якого суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не простованих презумпцій щодо фактів.

Так, надані заявницею докази є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов?язані з тими обставинами, які підтверджують юридичний факт, встановлення якого є необхідним.

Доводи заявника щодо спільного проживання та ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету із померлим чоловіком знайшли своє доказове підтвердження під час розгляду справи.

Суд приймає доводи заявниці та доходить обгрунтованого висновку, що заяник доводить належними та допустимими доказами, що перебувала тривалий час у фактичних шлюбних віносинах із ОСОБА_3 , з яким вони спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, маючи спільний бюджет та взаємні права та обов`язки, піклуючись один про одного, разом виховували народжену у них малолітню дитину.

Окрім того суд враховує, що чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичного факту проживання чоловіка та дружини однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить із наступного.

Як зазначено у ч. 2 ст. 3 СК України сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки. Подружжя вважається сім?єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв?язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім?я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім?ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов?язкової ознаки сім?ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім?я розглядається як соціальний інститут і, водночас, як союз конкретних осіб. Сім?я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки, що й є ознаками сім?ї. Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 №5-рп/99 справі №1-8/99 (про офіційне тлумачення терміну «член сім?ї») визначає, що членами сім?ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зав?язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «... поняття сім?ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв?язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

У справі «Джонстон проти Ірландії» було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім?ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв?язок існує поза шлюбом. Для встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту спільного проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу як жінки та чоловіка, про який просить шановний суд заявниця, породжує юридичні наслідки, про що було зазначено з початку цієї заяви, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факу не пов?язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає, що наявні усі підстави для задоволення цієї заяви та встановлення факту спільного проживання.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте, не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому, закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст.315 ЦПК України, не є вичерпним.

Зазначені висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18).

Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судом цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 квітня 2024 року у справі №560/17953/21.

Суд враховує, що встановлення вищевказаного факту має для заявниці юридичне значення і потрібне для оформлення спадщини, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу з січня 2007 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись принципом верховенства права та оцінюючи досліджені докази в сукупності, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Керуючись ст. 3 СК України, ст.ст. 76-81, 263-265, 293, 315-317, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2007 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя І.А Усатова