РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/3168/25

провадження у справі № 2/0285/1583/25

08 липня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Сташків Т. Г.,

за секретаря судового засідання Матвіюк Т. М.,

сторони по справі: представник позивача Волконітіна К. Ю., відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Звягелі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (далі ТОВ «Новий колектор») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ :

16.06.2025 ТОВ «Новий колектор» звернулося до суду із зазначеним позовом та просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 05.02.2020-100006224 від 05.02.2020 в розмірі 27 080,00 грн та вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову зазначають, що 05.02.2020 між ТОВ "Споживчий центр", правонаступником якого є ТОВ «Новий колектор», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 05.02.2020-100006224 у електронній формі. Отримавши кошти від фінансової компанії останній своїх зобов`язань не виконав і тому станом на 21.03.2025 утворилась заборгованість у розмірі 27 080,00 грн, яка складається з 16 000,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 11 080,00 грн заборгованості за відсотками. Відповідно до договорів факторингу ТОВ «Новий колектор» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором. Відповідач не погашає заборгованість у добровільному порядку, що змусило товариство звернутись до суду із зазначеним позовом.

17.06.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначене на 08.07.2025.

У відзиві, що надійшов до суду 30.06.2025, відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки матеріали позову не містять доказів про наявність договірних відносин між сторонами. Не надано жодного документу на підтвердження факту отримання ним грошових коштів. Також не долучено доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу, що ставить під сумнів правонаступництво позивача. Крім того, подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Відповіді на відзив, у строк встановлений судом, не надійшло.

У судове засідання учасники справи не прибули.

Оскільки сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, представник позивача та відповідач клопотали провести судове засідання без їх присутності, з метою економії процесуальних строків суд вважає за доцільне згідно з положеннями ст. 223 ЦПК України провести розгляд справи без участі учасників справи на підставі наявних доказів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне.

Судом встановлено, що між 05.02.2020 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір № 05.02.2020-100006224, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 16 000,00 грн на строк 70 днів, денна процентна ставка становить 1 %, неустойка нараховується у розмірі 160 грн за кожен день неналежного виконання зобов`язання.

Договір укладений шляхом направлення оферти ТОВ «Споживчий центр» відповідачу ОСОБА_1 , подачею заявки останнім на укладення кредитного договору та відповіддю позичальника (позивача) про укладення договору. Документи підписані ОСОБА_1 з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 05.02.2020. Також відповідач ознайомлений шляхом проставлення електронного підпису з паспортом споживчого кредиту (а.с. 19-22).

Відповідно до документу Fondy за призначенням 05.02.2020-100006224 ТОВ «Споживчий центр» 05.02.2020 здійснило переказ коштів на суму 16 000,00 грн на платіжну карту НОМЕР_1 . Також долучено картку субконто за договором 05.02.2020-100006224. Зазначені документи не містять інформації про автора, час і місце їх виготовлення, печаток, штампів, тощо (а. с. 18, 10).

06.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» укладено Договір факторингу № СЦ-060824-13, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» передає (відступає) ТОВ «Новий колектор» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Новий колектор» приймає належні ТОВ «Споживчий центр» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а. с. 14-17).

До договору долучено Акт прийому-передачі переліку №1 від 06.08.2024 та перелік №1 реєстру боржників, де зазначено, що ОСОБА_1 має борг за договором №05.02.2020-100006224, розмір суми боргу не зазначено (а.с. 27-28).

Долучено довідку від ТОВ «Новий колектор» про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором, згідно якої заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 05.02.2020-100006224 від 05.02.2020 станом на 21.03.2025 становить 27 080,00 грн, яка складається з 16 000,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 11 080,00 грн заборгованості за відсотками (а.с. 13).

Також позивачем на адресу відповідача направлялись повідомлення про відступлення права вимоги за договором №05.02.2020-100006224 та вимога про сплату заборгованості у розмірі 27 080,00 грн (а. с. 11).

При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Кредитний договір № 05.02.2020-100006224 від 05.02.2020 укладений між первісним кредитором та ОСОБА_1 в електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договору як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо.

Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте, всупереч вимог вищевказаних статей, позивачем не надано доказів, що первісним кредитором ТОВ «Споживчий центр» на картку відповідача надано кредитний ліміт у розмірі, встановленому договором, та що вказані кошти отримані відповідачем.

Позивачем не долучено ні квитанції про перерахування коштів на картку відповідача, ні доказів належності відповідачу певної картки, ні виписки про рух коштів по картці, тощо.

Також позивач не скористався своїм процесуальним правом подання до суду клопотання про витребування зазначених відомостей у відповідних банківських установах.

Долучене Fondy (а. с. 18) суд визнає недопустимим та недостовірним доказом згідно з вимогами статей 78, 79 ЦПК України, оскільки вказаний документ за відсутності обов`язкових реквізитів не може вважатися письмовим доказом та позбавляє суд можливості встановити дійсні обставини справи.

Крім того, позивачем не надано розрахунку заборгованості відповідача перед первісним кредитором за вказаним договором.

Довідка про розмір заборгованості, видана ТОВ «Новий колектор», є похідним документом, тому не підтверджує правильність нарахування сум заборгованостей первинним кредитором.

Документ картка субконто за договором 05.02.2020-100006224 (а. с. 10) також не відповідає вимогам статей 78, 79 ЦПК України щодо допустимості та достовірності доказів.

Також заслуговують на увагу заперечення відповідача у відзиві, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу, що ставить під сумнів правонаступництво позивача.

За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності, то згідно з висновком ВП ВС від 07 листопада 2018 року у справі № 372/1036/15-ц виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Оскільки суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, тому відсутні підстави для вирішення питання про застосування наслідків спливу позовної давності.

Також суд звертає увагу на той факт, що відповідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на час дії карантину строки позовної давності були продовжені, а на час дії воєнного стану - зупинені.

У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача судових витрат.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту рішення 08 липня 2025 року.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, 13 оф. 601; );

відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Т. Г. Сташків