справа № 274/1280/25
провадження № 2/0274/923/25
Рішення

Іменем України

(заочне)

09.07.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

в с т а н о в и в :

Позивач, в особі представника - адвоката Очича Т.М., звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №CL-233765 від 01.11.2019 в розмірі 427 076,65 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 01.11.2019 року між АТ «Кредобанк» та відповідачкою укладений кредитний договір №CL-233765, згідно якого банк зобов`язався надати останній грошові кошти на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідачка зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. На виконання умов договору банк свої зобов`язання по видачі кредиту в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів в сумі 287943,42 грн на строк до 18.02.2026 року виконав повністю. Натомість відповідачка, всупереч умовам кредитного договору, допустила порушення зобов`язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісій належним чином протягом 827 днів, внаслідок чого станом на дату подання позову заборгованість за кредитним договором становить 427076,65 грн. З огляду на викладене, позивач просить стягнути із відповідачки на його користь зазначену вище суму заборгованості, а також понесені ним судові витрати.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.02.2025 позовну заяву було залишено без руху (а.с.54).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.03.2025 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 58 - 59).

Протокольною ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 01.04.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду ( 69 - 70 ).

13.05.2025 року представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі представника АТ " Кредобанк" , просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі ( а.с. 79).

Відповідачка повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення матеріалів позовної заяви та ухвали суду про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця її проживання, який повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Суд, за письмовою згодою представника позивача, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.10.2019 року ОСОБА_1 була підписана анкета-заява №CL-233765 фізичної особи на отримання готівкового кредиту в АТ «Кредобанк» (а.с.7).

31.10.2019 року відповідачка шляхом підписання паспорту споживчого кредиту підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, що були надані їй до укладення договору про споживчий кредит (а.с.8-10).

01.11.2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений кредитний договір №CL-233765 із наступними умовами кредитування: 1) сума та валюта кредиту - 287943,42 грн. (пункт 2.1); 2) строк (термін) кредитування: 60 місяців терміном до 31.10.2024 року (пункт 2.3); 3) здійснення переказу кредитних коштів за дорученням позичальника на наступні цілі: - на поточні потреби в сумі 287943,42 грн. на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у відділенні вул.Київська, 116 АТ «Кредобанк» у м.Житомир (МФО 325365); для обліку виданих кредитних коштів банк відкрив позичковий рахунок № НОМЕР_2 (п.2.5); для повернення кредитних коштів відкрито транзитний рахунок № НОМЕР_3 (п.2.7) (а.с.11-13).

Факт підписання 01.11.2019 року кредитного договору відповідачкою по справі спростований не був.

Згідно з графіком платежів за кредитним договором №CL-233765 від 01.11.2019 року та розрахунку сукупної вартості кредиту ОСОБА_1 мала здійснювати погашення основної суми кредиту та відсотків за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів (60 періодів) в загальному розмірі по 10312,00 грн. та за останній період (60-ий) в сумі 10343,45 грн. (а.с.13 зворот).

Судом встановлено, що 01.11.2019 року АТ«Кредобанк» на виконання умов пункту 2.4 договору було здійснено перерахунок коштів ОСОБА_1 в сумі 287943,42 грн., що підтверджується меморіальним ордером №63281697 від 01.11.2019 року (а.с.14).

Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, а також часткове внесення нею грошових коштів на погашення кредиту підтверджується випискою по її особовим рахункам за період з 01.11.2019 року по 28.11.2023 року (а.с.15-30).

Відповідачкою з урахуванням вимог ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані банком докази отримання та користування нею кредитними коштами.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL-233765 від 01.11.2019 року станом на 28.11.2023 року загальна сума заборгованості за кредитом складає 427076,65 грн., з яких: 234612,57 грн. - тіло кредиту, 192464,08 грн. - відсотки (а.с.31 - 32).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до положень ч.2 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

З урахуванням викладеного, судом встановлений факт перебування сторін по справі у договірних відносинах, що підтверджується: 1) підписанням 01.11.2019 року відповідачкою по справі кредитного договору №CL-233765, який містить основні умови кредитування (зокрема, розмір кредиту (287943,42 грн), процентну ставку за користування кредитом (35% річних), строк кредитування (60 місяців)); 2) випискою по особовим рахункам ОСОБА_1 , яка містить відомості про перерахунок АТ «Кредобанк» грошових коштів в розмірах та за призначенням, а також здійснення відповідачкою періодичних платежів по погашенню заборгованості за отриманим кредитом.

Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач АТ «Кредобанк» згідно умов укладеного між сторонами кредитного договору від 01.11.2019 року виконав взяті на себе зобов`язання, надавши ОСОБА_1 грошові кошти шляхом перерахування їх на визначені в договорі поточні рахунки, що безпосередньо підтверджується матеріалами цивільної справи.

Натомість відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконувала належним чином, оскільки не надавала своєчасно банку грошові кошти у вигляді щомісячних платежів для погашення заборгованості за кредитом та відсотками в розмірах, визначених укладеним між нею та банком договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 01.11.2019 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 427076,65 грн., з яких: 234612,57 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 192464,08 грн. - заборгованість за відсотками.

При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання, приходить до висновку, що відповідачкою по справі не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання нею зобов`язань за укладеним з банком договором, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості та її розміру.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачкою не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору №CL-233765, укладеного нею 01.11.2019 року з АТ «Кредобанк».

Зазначений договір з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавався судом недійсним.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцією - є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

Судом враховується, що ОСОБА_1 здійснювала часткове виконання умов договору шляхом внесення грошових сум на погашення заборгованості за кредитом; кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачкою не оспорювався та не визнавався недійсним, дії банку щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачкою не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитом та її розміру.

На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачкою по справі своїх зобов`язань за кредитним договором №CL-233765 від 01.11.2019 року щодо сплати кредиту та інших платежів (процентів) у передбачених ним розмірі та строки, внаслідок чого приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Кредобанк» заборгованості за цим договором в загальному розмірі 427076,65 грн.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач АТ «Кредобанк» звернувся до суду з позовом майнового характеру, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 6406,15 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №9103090 від 27.02.2025 року (а.с.5).

З огляду на викладене, враховуючи задоволення судом позовних вимог в повному обсязі, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача по справі АТ «Кредобанк» кошти по сплаті судового збору в розмірі 6406,15 грн, які були сплачені позивачем при подачі позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст.12-13,76-81,89,247,258,263-265,274-275, 280 - 282, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (місцезнаходження за адресою: м. Львів, вул. Сахарова, 78, ) заборгованість за кредитним договором №CL-233765 від 01.11.2019 в розмірі 427 076,65 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (місцезнаходження за адресою: м. Львів, вул. Сахарова, 78, ) судовий збір в розмірі 6406,15 грн грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09 липня 2025 року.

Суддя : Т.М. Вдовиченко