Справа № 463/1817/24 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-з/811/121/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
07 липня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,
Суддів: Левика Я.А.,Савуляка Р.В.,
Секретар Салата Я.І.
у відсутності учасників справи,
розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кульчицького Олександра Сергійовича про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
01 березня 2024 року представник ОСОБА_2 адвокат Пастернак Павло Ігорович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 23 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 142 грн. 48 коп. судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 адвокат Пастернак Павло Ігорович.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05 травня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Пастернака Павла Ігоровича залишено без задоволення. Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 23 січня 2025 року залишено без змін.

08 травня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кульчицький Олександр Сергійович звернувся до суду з заявою про стягнення судових витрат.

Заява мотивована тим, що відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції розмірі 7500,00 грн. Зазначений розмір витрат підтверджується копією Договору про надання правової допомоги від 18.03.2024 року, актом приймання передачі наданих послуг від 07.05.2025 року.

04 липня 2025 року представник позивача ОСОБА_2 -адвокат Васечко Юрій Андрійович подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Зазначає, що розмір витрат є явно завищеним, не відповідає критеріям розумності та справедливості. Наголошує, що справа не відноситься до категорії складних. Просить зменшити розмір витрат враховуючи принципи дійсності, обґрунтованості , розумності і співмірності.

Учасники справи в судове засіданні не з`явились, хоч належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПРК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що заява представника ОСОБА_1 адвоката Кульчицького Олександра Сергійовича про стягнення судових витрат підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Як у суді першої інстанції, так і при апеляційному та касаційному переглядах справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У частині другій статті 137 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначені висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема, у рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00 щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Адвокат Кульчицький О.С. на підтвердження заяви надав наступні документи:

-копію договору-доручення №18 про надання правової допомоги від 18 березня 2024 року, укладеного між Адвокатським бюро «Кульчицький та партнери» та ОСОБА_1 ,

-копію акту приймання передачі надання послуг від 07 травня 2025 року.

Відповідно до п.1.1 укладеного договору адвокат прийняв на себе зобов`язання надати правову допомогу та представництво інтересів замовника в цивільній справі.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що у випадках , не передбачених даним договором , сторони керуються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» .

Згідно з актом приймання передачі наданих послуг від 07 травня 2025 року ОСОБА_1 надано правову допомогу шляхом підготовки відзиву на апеляційну скаргу у кількості 2 год. сума без ПДВ 5000 грн. та участь в судовому засіданні 05 травня 2025 року -1 год.-сума без ПДВ 2500 грн.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Від представника позивача ОСОБА_2 -адвоката Васечкр Ю.А. надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати за надану професійну правничу (правову) допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи.

Наявні в матеріалах справи документи долучені представником ОСОБА_1 -адвокатом Кульчицьким О.С. дають підстави для висновку про доведеність понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правову допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 7500 грн, в той же час колегія суддів враховуючи заяву представника позивача про зменшення витрат вважає, що розмір витрат на професійну правову допомогуз врахуванням рівня складності даної справи, предмету судового розгляду та розумності розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу,необхідно зменшити з 7500 грн до 5000,00 грн і такий розмір буде відповідати критеріям розумності, виваженості, справедливості зважаючи нате, що у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди було відмовлено повністю.

Керуючись ст. ст.133; 137; 141; 270; 381-384; 388-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кульчицького Олександра Сергійовича про стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч,00 ) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст додаткової постанови складено 07 липня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Я.А.Левик

Р.В.Савуляк