Справа № 462/1803/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді

Гедз Б.М., у приміщенні суду у м. Львові, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 30 600,00 грн відшкодування матеріальної шкоди та 15 000,00 грн моральної шкоди, завданих відповідачем внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказує, що ОСОБА_2 , який є її сусідом, 09.11.2023 року о 10 год. 02 хв., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , отримавши від неї її мобільний телефон марки «Redmi A1», за її проханням встановив у ньому додаток «Monobank» для того, щоб активувати придбану нею напередодні банківську карту АТ «Універсал Банк»

№ НОМЕР_1 , якою остання мала намір користуватись у подальшому. Ввівши усі необхідні реквізити для активації вказаної банківської карти АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , ОСОБА_2 дізнався від неї персональний ідентифікаційний номер вказаної платіжної карти (ПІН-код). Після цього ОСОБА_2 , самочинно, без її дозволу, використовуючи встановлений на її телефоні додаток «Monobank» завідомо розуміючи, що банківська картка № НОМЕР_1 є чужою та використовується для доступу до чужого банківського рахунку, де зберігаються грошові кошти, шляхом введення відомого йому ідентифікаційного номера вказаної платіжної карти (ПІН-код), з корисливих мотивів, здійснив підвищення кредитного ліміту з 17 700 грн. 00 коп. до 20 000 грн. 00 коп. Після цього, 09.11.2023 року о 10 год. 05 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , маючи у розпорядженні належний їй мобільний телефон марки «Redmi A1», завідомо розуміючи, що даний мобільний телефон є чужим та знаючи, що у ньому встановлений додаток «Monobank», що використовується для доступу до чужого банківського рахунку по банківській карті АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , де зберігаються її грошові кошти, самочинно, без дозволу потерпілої, шляхом введення у додатку «Monobank» відомого йому персонального ідентифікаційного номеру платіжної карти АТ «Універсал Банк»

№ НОМЕР_1 (ПІН-коду), здійснив переказ із вказаної банківської карти на платіжну банківську картку АТ «Укрексімбанк» № НОМЕР_2 , належну його матері ОСОБА_3 , на суму 5 000 грн. 00 коп. Вказані грошові кошти ОСОБА_2 в подальшому таємно викрав, використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат), витративши їх на власні потреби, чим заподіяв їй матеріальної шкоди на вказану суму. Позивачка вказує, що у такий самий спосіб надалі відповідач повторно викрав належні їй грошові кошти 09.11.2023 о 11 год. 38 хв. - на суму 5 000 грн 00 коп.;28:11.2023 о 09 год. 41 хв. - на суму 4 160 грн 00 коп.;29.11.2023 о 11 год. 02 хв. - на суму 5 200 грн 00 коп., 10.11.2023 о 19 год. 14 хв. - на суму 5 000 грн. 00 коп. Крім того, 12.11.2023 о 10 год. 06 хв. - на суму 1000 грн. 00 коп.; 21.11.2023 о 10 год. 06 хв. - на суму 4 000 грн. 00 коп.; 27.11.2023 о 10 год. 22 хв. - на суму 6 240 грн. 00 коп. Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 30 січня 2024 року у справі № 462/442/24 ОСОБА_2 за вказаними фактами визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України та призначено покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_2 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Позивачка зазначає, що вчиненими кримінальними правопорушеннями, відповідачем завдано їй моральної шкоди, оскільки останній є її сусідом, якого вона знала змалку і факт його обману, як людини якій вона довіряла завдав їй переживань та розчарування у почутті довіри. Внаслідок дій відповідача постійно відчуває тривогу під час користування банківськими послугами з використанням телефону, враховуючи розуміння, що її вразливий стан, а саме погану обізнаність як користуватись сучасними гаджетами може бути використано проти неї, до того ж, відчувала стрес та хвилювання, внаслідок звернення до неї представників банку про повернення кредитних коштів, яких вона не отримувала, та якими від її імені заволодів відповідач, при цьому останній ні під час судового розгляду кримінального провадження, ні після засудження, незважаючи на те, що неодноразово запевняв, що відшкодує завдану шкоду, викрадені грошові кошти так і не повернув. Завдану їй моральну шкоду оцінює у сумі 15 000 грн. Просить позов задоволити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 09 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача: АДРЕСА_2 , скеровувались ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками до неї рекомендованою поштовою кореспонденцією, однак поштовий конверт, яким скеровувалась судова кореспонденція повернутий на адресу суду неврученим адресату 30.05.2025 з причини, згідно довідки АТ «Укрпошта»: за закінченням терміну зберігання.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідач у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, відзив не подав, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомлено, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день винесення рішення також не надходила.

Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оглянувши матеріали кримінальної справи № 462/442/24, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 30 січня 2024 року у справі № 462/442/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України та призначено покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_2 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Як вбачається із матеріалів у вказаному кримінальному провадженні потерпілою від протиправних дій ОСОБА_2 визнано ОСОБА_1 .

Як встановлено із змісту вироку Залізничного районного суду м. Львова від 30 січня 2024 року у справі № 462/442/24, ОСОБА_2 , 09.11.2023 о 10 год. 02 хв., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , отримавши від потерпілої ОСОБА_1 її мобільний телефон марки «Redmi A1», за її проханням встановив у ньому додаток «Monobank» для того, щоб активувати куплену напередодні потерпілою ОСОБА_1 банківську карту АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , якою остання мала намір користуватись у подальшому. Ввівши усі необхідні реквізити для активації вказаної банківської карти АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , ОСОБА_2 дізнався від потерпілої персональний ідентифікаційний номер вказаної платіжної карти (ПІН-код). Після цього ОСОБА_2 , переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, несанкціоновано, тобто самочинно, без дозволу потерпілої ОСОБА_1 , використовуючи додаток «Monobank» у мобільному телефоні потерпілої, який згідно Закону України «Про платіжні послуги» в редакції від 01.02.2023 року, є платіжним пристроєм, тобто технічним пристроєм (програмно-апаратним середовищем мобільного телефону), що дає змогу користувачу ініціювати платіжну операцію, а також виконати інші операції згідно з функціональними можливостями цього пристрою в сфері інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, завідомо розуміючи, що банківська картка № НОМЕР_1 є чужою та використовується для доступу до чужого банківського рахунку, де зберігаються грошові кошти, шляхом введення відомого йому ідентифікаційного номера вказаної платіжної карти (ПІН-код), з корисливих мотивів, здійснив підвищення кредитного ліміту з 17 700 грн. 00 коп. до 20 000 грн. 00 коп. Після цього, 09.11.2023 о 10 год. 05 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи у розпорядженні мобільний телефон марки «Redmi A1», який належить потерпілій ОСОБА_1 , завідомо розуміючи, що даний мобільний телефон є чужим та знаючи, що у ньому встановлений додаток «Monobank», що використовується для доступу до чужого банківського рахунку по банківській карті АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , де зберігаються грошові кошти і яка належить потерпілій ОСОБА_1 , самочинно, без дозволу потерпілої, шляхом введення у додатку «Monobank» відомого йому персонального ідентифікаційного номеру платіжної карти АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 (ПІН-коду), здійснив переказ із вказаної банківської карти на платіжну банківську картку АТ «Укрексімбанк» № НОМЕР_2 , належну його матері ОСОБА_3 , на суму 5 000 грн 00 коп. Вказані грошові кошти ОСОБА_2 в подальшому таємно викрав, використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат), витративши їх на власні потреби, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_1 матеріальної шкоди на вказану суму. Окрім цього, 09.11.2023 о 11 год. 38 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , надалі реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи у розпорядженні мобільний телефон марки «Redmi A1», який належить потерпілій ОСОБА_1 , завідомо розуміючи, що даний мобільний телефон є чужим та знаючи, що у ньому встановлений додаток «Monobank», що використовується для доступу до чужого банківського рахунку по банківській карті АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , де зберігаються грошові кошти і яка належить потерпілій ОСОБА_1 , самочинно, без дозволу потерпілої, шляхом введення у додатку «Monobank» відомого йому персонального ідентифікаційного номеру платіжної карти АТ «Універсал Банк»

№ НОМЕР_1 (ПІН-коду), здійснив переказ із вказаної банківської карти на платіжну банківську картку АТ «Укрексімбанк» № НОМЕР_2 , належну його матері ОСОБА_3 , на суму 5 000 грн 00 коп. Вказані грошові кошти ОСОБА_2 у подальшому таємно, повторно викрав, використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат), витративши їх на власні потреби, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_1 матеріальної шкоди на вказану суму.

Також, 10.11.2023 о 19 год. 14 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи у розпорядженні мобільний телефон марки «Redmi A1», який належить потерпілій ОСОБА_1 , завідомо розуміючи, що даний мобільний телефон є чужим та знаючи, що в ньому встановлений додаток «Monobank», що використовується для доступу до чужого банківського рахунку по банківській карті АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , де зберігаються грошові кошти і яка належить потерпілій ОСОБА_1 , самочинно, без дозволу потерпілої, шляхом введення у додатку «Monobank» відомого йому персонального ідентифікаційного номеру платіжної карти АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 (ПІН-коду), здійснив переказ із вказаної банківської карти на власну платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 на суму 5 000 грн 00 коп. Вказані грошові кошти ОСОБА_2 у подальшому таємно, повторно викрав, використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат), витративши їх на власні потреби, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_1 матеріальної шкоди на вказану суму.

Окрім цього, 12.11.2023 о 10 год. 06 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи у розпорядженні мобільний телефон марки «Redmi A1», який належить потерпілій ОСОБА_1 , завідомо розуміючи, що даний мобільний телефон є чужим та знаючи, що у ньому встановлений додаток «Monobank», що використовується для доступу до чужого банківського рахунку по банківській карті АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , де зберігаються грошові кошти і яка належить потерпілій ОСОБА_1 , самочинно, без дозволу потерпілої, шляхом введення у додатку «Monobank» відомого йому персонального ідентифікаційного номеру платіжної карти АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 (ПІН-коду), здійснив переказ із вказаної банківської карти на власну платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 на суму 1 000 грн 00 коп. Вказані грошові кошти ОСОБА_2 в подальшому таємно, повторно викрав, використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат), витративши їх на власні потреби, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_1 матеріальної шкоди на вказану суму.

У подальшому 21.11.2023 о 10 год. 06 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи у розпорядженні мобільний телефон марки «Redmi A1», який належить потерпілій ОСОБА_1 , завідомо розуміючи, що даний мобільний телефон є чужим та знаючи, що у ньому встановлений додаток «Monobank», що використовується для доступу до чужого банківського рахунку по банківській карті АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , де зберігаються грошові кошти і яка належить потерпілій ОСОБА_1 , самочинно, без дозволу потерпілої, шляхом введення у додатку «Monobank» відомого йому персонального ідентифікаційного номеру платіжної карти АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 (ПІН-коду), здійснив переказ із вказаної банківської карти на власну платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 на суму 4 000 грн 00 коп. Вказані грошові кошти ОСОБА_2 у подальшому таємно, повторно викрав, використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат), витративши їх на власні потреби, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_1 матеріальної шкоди на вказану суму.

Окрім цього, 27.11.2023 о 10 год. 22 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи у розпорядженні мобільний телефон марки «Redmi A1», який належить потерпілій ОСОБА_1 , завідомо розуміючи, що даний мобільний телефон є чужим та знаючи, що у ньому встановлений додаток «Monobank», що використовується для доступу до чужого банківського рахунку по банківській карті АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , де зберігаються грошові кошти і яка належить потерпілій ОСОБА_1 , самочинно, без дозволу потерпілої, шляхом введення у додатку «Monobank» відомого йому персонального ідентифікаційного номеру платіжної карти АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 (ПІН-коду), здійснив переказ із вказаної банківської карти на власну платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 на суму 6 240 грн 00 коп. Вказані грошові кошти ОСОБА_2 в подальшому таємно, повторно викрав, використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат), витративши їх на власні потреби, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_1 матеріальної шкоди на вказану суму.

28.11.2023 о 09 год. 41 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи у розпорядженні мобільний телефон марки «Redmi A1», який належить потерпілій ОСОБА_1 , завідомо розуміючи, що даний мобільний телефон є чужим та знаючи, що в ньому встановлений додаток «Monobank», що використовується для доступу до чужого банківського рахунку по банківській карті АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , де зберігаються грошові кошти і яка належить потерпілій ОСОБА_1 , самочинно, без дозволу потерпілої, шляхом введення у додатку «Monobank» відомого йому персонального ідентифікаційного номеру платіжної карти АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 (ПІН-коду), здійснив переказ із вказаної банківської карти на платіжну банківську картку АТ «Укрексімбанк» № НОМЕР_2 , належну його матері ОСОБА_3 , на суму 4 160 грн 00 коп. Вказані грошові кошти ОСОБА_2 в подальшому таємно, повторно викрав, використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат), витративши їх на власні потреби, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_1 матеріальної шкоди на вказану суму.

Окрім цього, 29.11.2023 о 11 год. 02 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи у розпорядженні мобільний телефон марки «Redmi A1», який належить потерпілій ОСОБА_1 , завідомо розуміючи, що даний мобільний телефон є чужим та знаючи, що у ньому встановлений додаток «Monobank», що використовується для доступу до чужого банківського рахунку по банківській карті АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , де зберігаються грошові кошти і яка належить потерпілій ОСОБА_1 , самочинно, без дозволу потерпілої, шляхом введення у додатку «Monobank» відомого йому персонального ідентифікаційного номеру платіжної карти АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 (ПІН-коду), здійснив переказ із вказаної банківської карти на власну платіжну банківську картку АТ «Укрексімбанк» № НОМЕР_2 , належну його матері ОСОБА_3 , на суму 5 200 грн 00 коп. Вказані грошові кошти ОСОБА_2 у подальшому таємно, повторно викрав, використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат), витративши їх на власні потреби, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_1 матеріальної шкоди на вказану суму.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_2 завдав потерпілій ОСОБА_1 матеріальної шкоди на загальну суму 35 600 гривень.

Вказаний вирок не оскаржувався та 01.03.2024 набрав законної сили.

Віповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, вказані обставини не підлягають доведенню при розгляді даної справи та вироком суду встановлено вину відповідачів у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, об`єктом якого було майно, належне позивачу.

Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Як встановлено із змісту вироку суду від 30.01.2024 ОСОБА_1 у межах вказаного кримінального провадження із цивільним позовом до обвинуваченого не зверталась.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Зі змісту вироку суду від 30.01.2024 своїми умисними протиправними діями

ОСОБА_2 завдав потерпілій ОСОБА_1 матеріальної шкоди на загальну суму 35 600 гривень.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1ст. 16 ЦК України).

Звертаючись до суду із позовом про стягнення із відповідача, завданої вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, позивачка заявила вимогу про стягнення з останнього відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 30 600 грн.

Складовими для настання відповідальності за завдання шкоди є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача; вина. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

У постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року, винесеній у справі № 197/1330/14, вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Проаналізувавши встановлені під час судового розгляду вказаної справи обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки як особа, якій завдано майнової шкоди діями відповідача, про відшкодування завданої їй внаслідок кримінального правопорушення матеріальної шкоди в межах заявлених позовних вимог у розмірі 30 600 грн є підставиними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Окрім цього, відповідно до положення ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначеності розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають визначенню загальні підстави цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Тому суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно роз`яснень, даних у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Позивач обґрунтовуючи заявлені вимоги щодо стягнення моральної шкоди, оціненої нею у розмірі 15 000 грн вказує на те, що внаслідок протиправних дій відповідача зазнала душевних страждань, що проявились у відчуттях тривоги і переживань внаслідок обману її відповідачем, якому повністю довіряла, так останній є її сусідом, і якого вона знала змалку, внаслідок неправомірних дій якого тепер відчуває себе вразливого кожного разу користуючись банківськими послугами із використанням мобільного телефону, оскільки погано обізнана як користуватись гаджетами та інформаційно-технічними послугами, а відтак розуміє, що цим можуть скористатись шахраї. Крім того, з огляду на звернення до неї працівників банку із вимогою повернення кредитних коштів, яких вона не отримувала та не здогадувалась про їх використання від її імені, та запевнення відповідача про повернення ним грошових коштів, останній на день звернення до суду із позовом шкоду так і не повернув, що спричиняє їй внутрішні переживання з приводу кредитної заборгованості.

Закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи.

Отже моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди, ЦК України не встановлює ні мінімального, ні максимального розміру відшкодування моральної шкоди. Безумовно, моральну шкоду неможливо компенсувати в повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового вираження щиросердечного болю, честі, гідності особи, тому будь-який її розмір буде мати суто умовне вираження. Критерії оцінки, якими можна керуватися при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, різноманітні. Головне - щоб за їх допомоги можна було вимірити глибину і тривалість страждань (для людей).

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства.

Відтак, оцінивши обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що доведеним є той факт, що позивачці внаслідок вчинення кримінального правопорушення були спричинені моральні страждання, які призвели до душевних переживань, порушення звичного ритму життя, а тому, враховуючи конкретні обставини справи, глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних, страждань, яких зазнала позивачка, але водночас беручи до уваги вимоги розумності та справедливості, а також із врахуванням, що розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку з порушенням його прав, суд приходить, що сума у розмірі 5 000,00 грн є достатнім розміром одноразового відшкодування спричиненої позивачці моральної шкоди.

Позивачка в силу положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому із відповідача, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути 946,00 грн судового збору на користь держави.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 23, 1167 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду у розмірі 30 600 (тридцять тисяч шістсот) гривень, та моральну шкоду, завдані кримінальним правопорушенням у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 946 (дев`ятсот сорок шість) гривень судового збору в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт: НОМЕР_5 , виданий 07.09.2010 Залізничним РВ ЛМУ УМВС україни у Львівській області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал у справі № 462/7300/24.

Суддя: Б.М.Гедз