Справа № 361/668/25
Провадження № 2/361/231/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.25

15 квітня 2025 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Писанець Н.В.,

при секретарі Бондар Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог, представником позивача у позовній заяві зазначено наступне.

22.12.2017 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z60.13030.003492626. остання отримала кредит у сумі 88 000,00 грн. на умовах строковості, передбачених договором та зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до умов кредитного договору, АТ «Ідея Банк» було виконано свої зобов`язання, який надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором.

Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, щомісячні платежі не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

Станом на 25.07.2023 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором в розмірі 208 127,27 грн., з яких: 52 745,02 грн. заборгованість по тілу кредиту, 25 679,36 грн. заборгованість по відсотках, 129 702,89 грн.- заборгованість по комісії.

25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва «Росвен Інвест Україна») було укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до додатку 1 реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складає: 208 127,27 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитним договором № Z60.13030.003492626 від 22.12.2017р. в розмірі 208 127,27 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2497,53 гривень.

В судове засідання представник позивача ТОВ «Свеа Фінанс» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву, в якій просив про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Сповіщені належним чином відповідач та її представник до зали суду не з`явились, направили заяву про розгляд справи за їх відсутності, також направили відзив на позовну заяву, за змістом якого висловили незгоду з позовом, посилаючись на наступне. Не оспорюючи факт укладання вищевказаного кредитного договору, відповідачем зазначено про повну його сплату на користь АТ «Ідея Банк» ще станом на 2019 рік. Проте вважає, що вказаний кредитний договір є таким, що порушує її права як споживача та підлягає визнанню недійсним у частині нарахування плати за обслуговування кредиту, як такого, при укладанні якого, відповідача не було повідомлено письмово всю необхідну інформацію щодо умов спірного договору. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України,завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні встановлено, що 22.12.2017 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z60.13030.003492626. остання отримала кредит у сумі 88 000,00 грн. на умовах строковості, передбачених договором та зі сплатою процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до умов кредитного договору, АТ «Ідея Банк» було виконано свої зобов`язання, який надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором.

Станом на 25.07.2023 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором в розмірі 208 127,27 грн., з яких: 52 745,02 грн. заборгованість по тілу кредиту, 25 679,36 грн. заборгованість по відсотках, 129 702,89 грн.- заборгованість по комісії.

25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва «Росвен Інвест Україна») було укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.

Відповідно до додатку 1 реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складає: 208 127,27 грн.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №44/9519/12 (№14-10цс18) зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлено договором.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст.530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належне виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є порушенням.

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Однак, відповідач не виконав умови кредитного договору в частині повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, яка складається із тіла кредиту в сумі 208 127,27 грн., з яких: 52 745,02 грн. заборгованість по тілу кредиту, 25 679,36 грн. заборгованість по відсотках, 129 702,89 грн.- заборгованість по комісії.

Поряд з цим, суд вважає необхідним відмовити позивачу у стягненні з відповідача 129 702,89 грн. комісії відповідно до п.3.3.1. розділу " Відповідальність Позичальника кредитного договору .

Так, згідно до пункту 18 " ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Законом України № 4220-IX4 від 15 січня 2025 року затверджено Указ Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14 січня 2025 року № 235/2025, відповідно до якого продовжено дію воєнного стану в Україні до 09.08.2025 року.

Відтак, беручи до уваги вищенаведене, суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідачки 129 702,89 грн. комісії.

Будь-яких доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок решти заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачкою по справі суду надано не було. Власних позовних вимог щодо визнання недійсним кредитний договір або його частини відповідачем заявлено не було.

А відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору підлягають частковому задоволенню на суму 78 424,38 грн., з яких: 52 745,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 25 679,36 грн. заборгованість за відсотками.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в сумі - враховуючи часткове задоволення позову у сумі 1200,00 грн.

На підставі ст. 1, 3, 11, 205, 207, 509, 512, 525, 526, 610-612, 615, 626 - 628, 629, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. 8, 42, 61 Конституції України та керуючись ст. 4, 12, 77, 81, 83, 89, 95, 126, 141, 258, 259, 263 - 265, 279- 282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 131 169,40 (сто тридцять одна тисяча сто шістдесят дев`ять) грн. 40 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1200,00 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя Писанець Н.В.