ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2208/23 Номер провадження 22-ц/814/339/25Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 20 травня 2024 року (час ухвалення судового рішення з 12:47:11 до 12:56:55; дата виготовлення повного текста судового рішення 30 травня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок складення незаконного адміністративного протоколу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу на його користь кошти в сумі 1 000 000 грн за завдану моральну шкоду працівниками Національної поліції України, стягнути 1 212 грн за втрачений час, 120 грн - за виготовлення ксерокопій.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що 12.10.2020 року працівником Кобеляцької поліції Матюх Д.О. було незаконно складено на нього адміністративний протокол за хуліганські дії в Кобеляцькому центрі ПМСД. Протокол направлено до Кобеляцького районного суду Полтавської області. Судом вказаний протокол було направлено на доопрацювання.

05.12.2020 року працівником поліції Матюх Д.О. протокол було доопрацьовано. Позивач вказує на те, що до протоколу було вписано свідків, яких не було у Кобеляцькому центрі ПМСД, сам протокол не було вручено позивачу, але у протоколі мається запис, що він відмовився його отримувати.

Постановою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13.12.2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв?язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Позивач вказує, що незаконними діями працівників поліції йому було завдано значну моральну шкоду та шкоду його здоров`ю. Незаконні дії виразились у тому, що ОСОБА_2 склав адміністративний протокол за відсутності підстав для цього, відсутній склад адміністративного правопорушення. Закриття адміністративної справи свідчить про те, що адміністративний протокол складений незаконно, а крім того відшкодування шкоди здійснюється незалежно від вини. Скасування адміністративного протоколу у позивача зайняло 13 місяців. Увесь цей час позивач відчував душевні страждання і хвилювання, у зв?язку з чим сталися ускладнення основного захворювання, тому розмір завданої шкоди не може бути меншим 87 100 грн, але завдану шкоду він оцінює у 1 000 000 грн.

Позивач був змушений, маючи певні захворювання та не маючи можливості отримати правову допомогу, сам складати і писати різні заперечення і заяви. Шкода, завдана відповідачем, носить комплексний характер. Протягом одного року позивач був вимушений проводити листування, не міг спокійно жити. На листування він витратив 20 годин та на відвідування судів 10 годин.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 20 травня 2024 року позов задоволений частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Полтавській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і відмовити у задоволенні позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги викладені обставини справи, наведене нормативне обгрунтовання спірних правовідносин з посиланням на висновки Верховного Суду у конкретних справах і стверджується, що до позивача не було застосовано будь-якого адміністративного примусу чи стягнення, сам факт складання протоколу про адміністративне правопорушення і закриття справи у зв?язку з відсутністю (недоведеністю) складу адміністративного правопорушення не є доказом та або ж підставою того, що дії чи безділяльність відповідача завдали позивачу моральної шкоди.

Наголошується, що позивачем не надано доказів на підтвердження факта завдання йому шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отримано.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 09.03.2021 року до провадження судді Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшли матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №015456 від 05.12.2020 року зазначено, що 12.10.2020 року о 13 год. 15 хв. в м.Кобеляки в приміщенні Кобеляцької ЦРЛ, що знаходиться за адресою: м.Кобеляки вул.Шевченка,78/109 Полтавської області, в кабінеті №17 Кобеляцького центру ПМСД гр. ОСОБА_1 вчинив хуліганські дії відносно гр. ОСОБА_3 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою в її сторону, розкидав речі, які знаходилися на її робочому столі (а.с.15).

Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13.12.2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набрала законної сили 24.12.2021 року.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що положення частини третьої статті 13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення діють загальні правила відшкодування моральної шкоди.

Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, за таких обставин відшкодування здійснюється незалежно від вини.

При цьому суд керувався висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц.

Підставою для відшкодування моральної шкоди є неправомірне складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, що підтверджується постановою суду про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд визнав доведеним факт наявності завданої позивачу шкоди, незаконного рішення заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та прийняттям незаконних рішень заподіювачем.

Складання та розгляд протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача завдало останньому моральних переживань та страждань, причиною яких є нервове напруження, погіршення відносин з оточуючими людьми, порушення нормальних життєвих зв`язків.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Згідно ч.1 та 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно ч.4 та 5 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду визначені нормами статей 1166,1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

У частині першій статті 1174 ЦК України зазначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до приписів ст.263 ЦПК України апеляційний суд при вирішенні цього спору враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 335/6977/22, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила не від постанови у конкретній справі, а від висновку щодо застосування норм права.

У судовому рішенні від 22 січня 2025 року (справа №335/6977/22) викладені такі висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах.

«40. Усталеним у доктрині цивільного права та національній судові практиці є підхід, за якого для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади (тут і далі - йдеться також й про органи місцевого самоврядування, про що не зазначається з огляду на обставини цієї справи) у виді відшкодування шкоди має бути встановлено наявність одночасно трьох умов: неправомірність (протиправність) дії посадових або службових осіб державного органу; шкода; причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Тягар доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звертається з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України (див. близькі за змістом висновки у пункті 8.49.5постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 925/556/21).

…

42. Отже, для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є сукупність трьох умов: дії органу (посадових або службових осіб) повинні мати протиправний характер, шкода та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Вина посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди.

…

50. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 березня 2019 року у справі №712/7385/17 сформулювала висновок, що дії суб`єкта владних повноважень щодо складання протоколу без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для особи та не порушують її права.

51.Велика Палати Верховного Суду також вже досліджувала питання порядку оскарження дій працівників поліції у разі складання протоколу про адміністративне правопорушення та у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 638/3490/18 сформулювала такі висновки.

Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, сукупно з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити (за наявності порушень) права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

…

61.Повторюючи висновки, сформульовані у справі № 638/3490/18, які вже наведені у пункті 51 цієї постанови, Велика Палата Верховного Суду окремо зазначає, що процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які полягають у фіксації адміністративного правопорушення, можуть бути оцінені на предмет відповідності закону чи іншому нормативному акту судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки оцінка таких дій без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності сукупно з іншими доказами є неможливою.

…

70. У справах про відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, його посадових осіб, позивач може доводити наявність очевидних ознак протиправності чи свавільності дій цих суб`єктів, які спричинили порушення прав, свобод або інтересів позивача.

71.Вирішуючи спір у справі про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, суд загальної юрисдикції може встановити наявність у діях працівників патрульної поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ознак очевидної протиправності, таких як: відсутність повноважень у працівника патрульної поліції на складання протоколу про адміністративне правопорушення, складання працівниками патрульної поліції протоколу про адміністративне правопорушення стосовно особи, яка не була учасником ДТП, тощо. Отже, очевидний характер протиправності дій (бездіяльності, рішень) працівників патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення може бути встановлений судом загальної юрисдикції, зокрема й тоді, коли такі дії (бездіяльність, рішення) явно суперечать вимогам закону та порушують права, свободи або інтереси осіб, які звернулися до суду.

72. У наведеній категорії справ суд, з огляду на підстави позову, при вирішенні питання про те, чи мали дії або бездіяльність органів влади, їх посадових осіб, які становили втручання в право особи, ознаки свавільності, повинен оцінювати: чи були передбачені законом підстави (умови) для відповідних дій працівників поліції (у контексті цієї справи), чи були вони виправданими (необхідними) та пропорційними до конкретних обставин.

73.Втручання не буде свавільним, якщо: воно відбулося згідно із законом; воно переслідує легітимну мету і є пропорційним до цієї мети; воно є необхідним у демократичному суспільстві.

74. Отже, при вирішенні спору про відшкодування шкоди суд може встановити протиправний характер дій (бездіяльності, рішень) працівників патрульної поліції як обов`язковий елемент деліктної відповідальності за наявності ознак очевидної протиправності чи навіть свавільності таких дій.

75. Підсумовуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу усіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень та за відсутності ознак свавільності таких дій, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який сам по собі підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу.

76.При невстановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення невідповідності дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції щодо складання протоколу, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, дії патрульного поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності.

…

85.З огляду на загальні засади доказування у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і яким є розмір її відшкодування.

86. Вирішувати такі спори потрібно з урахуванням того, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

87. Відтак позивач, звертаючись до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, повинен довести, що внаслідок протиправних дій працівників патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення йому була заподіяна моральна шкода, зазначити, у чому вона проявлялася, а також обґрунтувати розмір її відшкодування.

…

89. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. Водночас причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди (див. висновки Верховного Суду, сформульовані у постанові від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц).

…

91.У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням особи до адміністративної відповідальності, встановлення протиправного характеру дій посадових осіб, які склали протокол про адміністративне правопорушення, не може оцінюватись як преюдиційний факт завдання моральної шкоди особі, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, і як наявність причинно-наслідкового зв`язку між цими обставинами.»

З матеріалів справи № 3/542/91/21 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.173 КпАП України убачається, що постановою судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2020 року адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст.173 КпАП України направлено до Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області для належного оформлення (т.1 а.с.24). Підставою для повернення справи для належного оформлення стало те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено дату і час вчинення адміністративного правопорушення.

02 листопада 2020 року справа повторно надійшла до Кобеляцького районного суду Полтавської області.

Постановою судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 листопада 2020 року адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст.173 КпАП України направлено до Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області для належного оформлення (т.1 а.с.25). Підставою для повернення справи для належного оформлення стало те, що у порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції (наказ МВС України №1376 від 06.11.2015 року) замість складання нового протоколу працівники поліції у раніше оформлений протокол внесли зміни записали дату вчинення адміністративного правопорушення.

У подальшому внаслідок заявлення самовідводів суддями і відводів суддям (заявлені Андрейком О.Т.) матеріали справи № 3/542/91/21 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.173 КпАП України 16 лютого 2021 року направлені до Новосанжарського районного суду Полтавської області (т.1 а.с.106-107).

Постановою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до відповідальності за ст.173 КпАП України закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України у зв?язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення ( т.2 а.с.198-201).

Виснуючи про недоведеність складу адміністративного правопорушення, суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області керувався такими мотивами:

-Кобеляцький ВП ГУНП в Полтавській області не надіслав на запит суду протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №294546 та усі матеріали, пов?язані з ним, проте у матеріалах справи мається копія протоколу від 12 жовтня 2020 року;

- протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням ст.256 КпАП України, Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.205 року, а саме протокол складений у відсутність особи, яка притягується до відповідальності; матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 у встановленому порядку викликався для складання відносно нього протоколу, а також для надання пояснень; матеріали справи не містять доказів про направлення протоколу ОСОБА_1 у встановленому порядку або ж про його відмову отримати копію протоколу;

- зазначені у протоколі свідки викликалися до суду, проте не з?явилися і, відповідно, не були допитані судом; письмові пояснення свідків не можуть бути враховані, так як буде порушений принцип безпосереднього дослідження доказів;

- сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є допустимим доказом з огляду на встановлені судом порушення під час його оформлення.

Проаналізувавши матеріали справи № 3/542/91/21 про адміністративне правопорушення, апеляційний суд визнає недоведеними обставини, з якими закон - стаття 1174 ЦК України, пов?язує можливість покладення на Державу цивільної правової відповідальності за шкоду (у т.ч. моральну), завдану особі неправомірними рішеннями, діями або ж бездіяльністю службовими особами органів державної влади у контексті висновків, викладених у постанові ВП ВС від 22 січня 2025 року у справі № 335/6977/22.

Апеляційний суд враховує, що, по суті, підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стало неналежне оформлення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, а також неприбуття свідків до суду. Встановлені судом порушення під час складання протоколу не мають ознак умисної свавільності у діях працівників поліції. Тривалість розгляду справи про адміністративне правопорушення обумовлена у тому числі і процесуальною поведінкою ОСОБА_1 .

У справі відсутні належні, допустимі і достатні докази на підтвердження складу цивільного правопорушення

З огляду на викладене слід визнати необгрутованими заявлені позовні вимоги, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті спору, а саме про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 20 травня 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.

ОСОБА_1 відмовити за недоведеністю у задоволенні позову до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок складення незаконного адміністративного протоколу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 липня 2025 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов