ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 388/899/24

провадження № 22-ц/4809/251/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач: Фермерського господарства « Галковське», адвокат Загородній І.В.

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2024 року, у складі головуючого судді Баранського Д.М. у справі за позовом Фермерського господарства «Галковське» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року Фермерське господарство «Галковське» (далі ФГ «Галковське») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі.

В обгрунтування позову господарство вказувало, що між Долинською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі від 17 жовтня 2008 року, зареєстрований в Долинському районному відділі Кіровоградської регіональної філії Центру ДЗК, про що в Державному реєстрі земель 21 листопада 2008 року вчинено запис за № 17.

Орендарем ОСОБА_3 у подальшому було створено Фермерське господарство «Галковське», що стало користувачем земельної ділянки.

28 травня 2019 року за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером: :02:000:9301 сформовано земельну ділянку з кадастровий номером: :02:000:5147 площею 2 га, власником якої був ОСОБА_4 , який її відчужив на користь ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 16 січня 2024 року у справі № 912/2688/21 визнано укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі у визначеній редакції на тих самих умовах та на той самий строк, тобто з 21 листопада 2018 року до 21 листопада 2028 року.

Позивач вказував, що ОСОБА_1 незважаючи на чинність договору оренди землі уклав із ОСОБА_2 спірний договір оренди землі, який порушує права господарства.

ФГ «Галковське» просило:

визнати недійсним договір оренди землі укладений 30 січня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 січня 2024 року за ОСОБА_2 зареєстровано право оренди за № 53549101 на земельну ділянку з кадастровий номером: :02:000:5147.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2024 року позов задоволено у повному обсязі.

Визнано недійсним договір оренди землі укладений 30 січня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер: :02:000:5147, номер запису про інше речове право: 53549101 від 30 січня 2024 року.

Стягнуто з відповідачів на користь ФГ «Галковське» по 1514,00 грн з кожного понесених судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує на те, що суд першої інстанції не встановив усіх фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення цього спору.

Зазначає, що спірна земельна ділянка площею 2 га , з кадастровим номером :02:000:5147 утворилася внаслідок поділу земельної ділянки загальної площі 26,6392 га з кадастровим номером :02:000:9301 , є затверджена технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки .

Вважає, що поділ земельної ділянки призводить до скасування її державної реєстрації , як об?єкта цивільних прав, формування нових земельних ділянок , та внесення інформації про них до державного земельного кадастру.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу ,в якому просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Вказує на те, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та спірні правовідносини, з яких виник спір та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Згідно з статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 жовтня 2008 року між Долинською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі площею 26,64 га, в тому числі ріллі 26,64 га на строк десять років, що розташована на території Варварівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, правонаступником якої є Гурівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, зареєстрований в Долинському реєстраційному відділі КРФ ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України, про що в Державному реєстрі земель зроблено запис від 21 листопада 2008 року, книга № 4 за № 17 (а. с. 12, 13).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 26 квітня 2024 року, 11 лютого 2011 року за № 0000468 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про ФГ «Галковське», ідентифікаційний код: 36652845, засновником, кінцевим бенефіціарним власником, керівником та підписантом якого є ОСОБА_3 (а. с. 14-16).

Постановою Верховного Суду від 16 січня 2024 року у справі № 912/2688/21 визнано укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 17 жовтня 2008 року, укладеного між Долинською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ОСОБА_3 і зареєстрованого в Долинському районному відділі Кіровоградської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель 21 листопада 2008 року вчинено запис за № 7, у визначеній редакції (а. с. 34-38).

За змістом цієї додаткової угоди, вищезазначений договір оренди землі від 17 жовтня 2008 року поновлений на той самий строк та на тих самих умовах.

У постанові від 16 січня 2024 року (справа № 912/2688/21) Верховний Суд послався на те, що формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. Такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц (пункт 56) та від 01.10.2019 у справі № 922/2723/17 (пункт 7.36) та Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 27.07.2020 у справі № 912/686/17, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі.

Вказано, що не має значення коли здійснено поділ земельної ділянки та відбувся перехід права власності на неї до інших осіб - до звернення орендаря до суду, під час розгляду спору в суді чи після ухвалення судом рішення у судовій справі, адже спільним в таких випадках є порушення права орендаря на поновлення договору оренди землі та виконання (реалізація) судового рішення, на момент ухвалення якого в будь-якому із наведених випадків поділ земельної ділянки, перехід права власності на неї до інших осіб та зміна орендодавця вже відбулися, а виконання (реалізація) рішення суду відбуватиметься у той самий спосіб, за тією ж самою процедурою та вчиненням одних і тих же дій».

У постанові від 29 травня 2019 року в справі №367/2022/15-ц, Велика Палала Верховного Суду дійшла висновку про те, що: «формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб (пункт 56).

У постанові від 1 вересня 2020 року у справі № 233/3676/19, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що зміна правового статусу частини земної поверхні, що використовується орендарем на підставі відповідного договору оренди паю, шляхом її визначення на місцевості як земельної ділянки, не свідчить про знищення предмета оренди як можливої підстави для вимоги про розірвання договору оренди (пункт 62).

Колегія суддів погоджується із висновком суду, що поділ земельної ділянки (її частини) не змінює правового статусу новоутворених ділянок як таких, що є частиною об`єкта оренди, а розпорядження цими земельними ділянками можливе лише після припинення договору оренди.

За таких обставин, договір оренди землі щодо усієї земельної ділянки, в тому числі й виділеної і поділеної, продовжує залишатись чинним і орендар може зареєструвати свої права на утворений об`єкт, незважаючи на надання згоди на її вилучення. Відсутність державної реєстрації речових прав на новоутворені земельні ділянки, за умови чинності існуючого договору оренди землі на земельну ділянку, яку поділено (повністю або в частині), не свідчить про відсутність перешкод для її відчуження. При цьому письмова згода землевласника (землекористувача), засвідчена нотаріально є лише необхідною частиною документації, що включається до проекту землеустрою. Проте, передачі у власність чи користування підлягають земельні ділянки, що не обтяжені іншими речовими правами на неї, тобто є вільними».

З матеріалів справи вбачається, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 28 січня 2020 року № 11-1535/14-20-С, надано ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер: :02:000:5147) із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Варварівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, правонаступником якої є Гурівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області (а. с. 32).

З листа Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 15 березня 2023 року № 18-22-0.555.2-500/290-23 вбачається, що державним кадастровим реєстратором здійснено поділ земельної ділянки загальною площею 26,6392 га, кадастровий номер: :02:000:9301, цільове призначення для ведення фермерського господарства, в результаті чого утворено нові земельні ділянки, в тому числі і спірна земельна ділянка площею 2 га із кадастровим номером: :02:000:5147 (а.с. 30).

Згідно договору купівлі - продажу укладеного 24 травня 2023 року між ОСОБА_4 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець), Продавець передає у власність за плату, а Покупець оплачує і приймає у власність земельну ділянку площею 2 га, що розташована на території Гурівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, кадастровий номер: :02:000:5147. Цей договір 24 травня 2023 року посвідчено приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Величком В.О. та зареєстровано в реєстрі за № 221. Згідно з цим правочином в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено запис про право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку від 24 травня 2023 року, запис про речове право: 50385497 (а.с. 99-100).

30 січня 2024 року між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) укладено спірний договір оренди землі площею 2 га, кадастровий номер: :02:000:5147 на строк десять років, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про інше речове право: 53549101 від 30 січня 2024 року (а.с. 90 -91).

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у ч. 1 ст. 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Враховуючи, що на час підписання оскарженого договору оренди та реєстрації права оренди земельної ділянки був чинним інший договір оренди цього ж об`єкта, підписаний раніше і зареєстрований у відділі Держкомзему в Державному реєстрі земель, є підстави для визнання оспорюваного договору оренди недійсним як такого, що суперечить акту цивільного законодавства (частина перша статті 203 ЦК України), зокрема, приписам абзацу четвертого частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі».

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний