ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/5056/23

провадження № 22-ц/4809/582/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Скрипник О.М.;

відповідач - АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», інтереси якого представляє адвокат Голяр І.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Скрипник Олександр Миколайович на додаткове рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2024 року, у складі головуючого судді Варакіної Н.Б. у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення шкоди заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», ТОВ «АЕЛІТА», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення шкоди заподіяної внаслідок ДТП.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

19 листопада 2024 року представником АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» адвокатом Голяр І.С. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу.

Просив стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» витрати на професій ну правничу допомогу в сумі - 17 500,00 грн .

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2024 року заяву задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» витрати на професійну правничу допомогу в сумі - 17 500,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви про ухвалення у справі додаткового рішення.

Вказує на те, що судом першої інстанції не було з?ясовано факту здійснення оплати послуг на професійну правничу допомогу, не з?ясовано факт перерахування коштів АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» адвокатському бюро «Голяр і Партнери».

Крім того посилається, що суд першої інстанції вирішуючи питання стягнення витрат на правову допомогу не надав оцінки реальності виконання наданих послуг.

Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників не надходило.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника відповідача адвоката Голяра І.С., дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що представник АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», адвокат Голяр І.С. подав відзив на позовну заяву, разом з яким подано заяву про вирішення питання про судові витрати в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України (а.с. 65 том 1).

Після ухвалення рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда від 11 листопада 2024 року про відмову у задоволенні позову адвокат Голяр І.С. 19 листопада 2024 року направив заяву про вирішення питання про судові витрати, шляхом ухвалення додаткового рішення у справі (а. с. 156-160, 161 зворот том 1).

Встановлено, що рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2024 року було ухвалено за відсутності учасників справи ,копію якого АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» отримало -19.11.2024 (а.с.154 том 1).

Разом із заявою представник відповідача надав докази, що підтверджують понесені судові витрати АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» під час цієї справи (а.с. 209-211,212,213,214).

Зазначена заява була направлена іншим учасникам справи.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» та Адвокатським бюро «Голяр і партнери» було укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №1201/0121 від «01» грудня 2021 року.

18 грудня 2023 року до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №1201/0121 від «01» грудня 2021 року було укладено додаткову угоду ,у зв?язку із зміною найменування замовника ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» на АТ «СК «ББС ІНШУРАНС».

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2024 року змінено найменування відповідача з ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» на АТ «СК «ББС ІНШУРАНС».

Відповідно до пункту 2 Акту наданих послуг від 19.11.2024 загальна вартість правничої допомоги, наданої виконавцем за цим Актом становить 17500,00 грн, що підтверджується копією договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №1201/0121 від 01.12.2021; копією додаткової угоди від 18.12.2023 договору про надання професійної правничої допомоги №1201/0121 від 01.12.2021; копією заяви про надання професійної правничої (правової) допомоги від 26.10.2023; копією протоколу погодження договірної ціни від 26.10.2022 до договору №1201/0121 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01 грудня 2021року; копією акту прийому наданої професійної правничої допомоги від 19.11.2024 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №1201/0121 від 01 грудня 2021року.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У ЦПК України визначено види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1, 2 статті 133 ЦПК України).

Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України в разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно п. 3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу складається з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу чи розподіл витрат судом.

Подібні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) стосовно застосування норм Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Цивільним та господарським процесуальними кодексами, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено однакові процесуальні гарантії для сторони щодо відшкодування витрат за правничу допомогу, тому наведена постанова застосовна до спірних правовідносин.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 26 липня 2023 року в справі № 160/16902/20 зазначено, що за загальним правилом, питання про стягнення витрат на правову допомогу має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в справі № 340/2823/21 зауважила, що вказівка на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року в справі № 600/752/22-а зазначено, що ініціювати питання про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно із ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Колегія суддів встановила, що представником відповідача було заявлено у строк визначений процесуальним законодавством про розмір понесених у суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу та про намір подати докази на підтвердження таких витрат.

Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не находить підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Скрипник Олександр Миколайович залишити без задоволення.

Додаткове рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Л.Дуковський

Судді: Л.М. Дьомич

О.А. Письменний