УХВАЛА

08 липня 2025 року

м. Київ

справа № 760/182/25

провадження № 61-169вп25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ситнік О. М. розглянув питання щодо визначення підсудності цивільної справи № 760/182/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

08 січня 2025 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва справу

№ 760/182/25 направлено до Верховного Суду для визначення підсудності у порядку, передбаченому статтею 29 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

03 липня 2025 року матеріали цивільної справи № 760/182/25 надійшли до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Постановляючи ухвалу про направлення матеріалів цивільної справи до Верховного Суду для визначення підсудності, суд першої інстанції встановив, що сторони є громадянами України, але проживають за її межами: ОСОБА_1 - у Федеративній Республіці Німеччина, ОСОБА_2 - в Канаді.

Згідно зі статтею 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Встановлено, що предметом позову в справі є вимоги про розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

ОСОБА_2 є громадянкою України.

З інформації з Єдиного державного демографічного реєстру від 07 січня 2025 року встановлено, що місцем реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 .

За повідомленням позивача останнє відоме місце проживання відповідачки за межами України: АДРЕСА_2 .

Своєю адресою проживання ОСОБА_1 зазначає: АДРЕСА_3 .

Верховним Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували місце проживання як позивача, так і відповідачки за межами території України.

За правилами статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Ураховуючи відсутність доказів на підтвердження факту проживання сторін за межами України, правові підстави для визначення підсудності справи відсутні.

Керуючись статтею 29 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про визначення підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Цивільну справу № 760/182/25 повернути до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Ситнік