УХВАЛА

10 липня 2025 року

м. Київ

справа № 489/8193/24

провадження № 61-8681ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Мневець Олександром Миколайовичем, на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 квітня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду акту про порушення, зустрічним позовом Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2024 року ОСОБА_2 через свого представника адвоката Мневець О. М. звернулась до суду з позовом до АТ «Миколаївобленерго» про визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду акта про порушення ПРРЕЕ № L1609 від 13 вересня 2024 року Миколаївського району електричних мереж АТ «Миколаївобленерго», оформленого протоколом № 370 від 17 вересня 2024 року стосовно споживача ОСОБА_3 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 вересня 2024 року представниками АТ «Миколаївобленерго» складено акт про порушення № L1609. Акт складено в присутності ОСОБА_4 , об`єкт перевірки - АДРЕСА_1 . Виявлено порушення обліку електричної енергії, вид порушення: самовільне підключення електроустановок струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити під час контрольного огляду засобу обліку, передбачене пп. 7 п. 8.4.2 ПРРЕЕ. Акт підписано представниками оператора та ОСОБА_4 . Засідання комісії з розгляду вказаного акту про порушення відносно споживача електричної енергії ( ОСОБА_5 ) ОСОБА_2 - новий власник, оформлено протоколом № 370 від 17 вересня 2024 року. Вартість необлікованої електричної енергії становить 90 878,51 грн. Позивач не визнає свою причетність до порушення ПРРЕЕ згідно з актом про порушення № L1609 від 13 вересня 2024 року та вважає рішення комісії таким, що підлягає скасуванню. Вказаний акт, на її переконання, не відповідає вимогам діючого законодавства, його складено за відсутності позивача, яка набула право власності на кв. АДРЕСА_1 лише 25 січня 2024 року. В якості споживачів електричної енергії одночасно визначено позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а також попереднього власника квартири - ОСОБА_6 . Також зауважувала, що відповідачем безпідставно здійснено нарахування за начебто необліковану електроенергію за період з 25 січня 2024 року по 13 вересня 2024 року, тобто за 7 місяців 19 днів. В той час, як відповідно до положень діючого законодавства, проведення контрольного огляду повинно здійснюватись не рідше, ніж раз на шість місяців.

06 листопада 2024 року АТ «Миколаївобленерго» звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , згідно якого просить суд стягнути з відповідачки на його користь вартість необлікованої електричної енергії в сумі 90 878,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є споживачем електричної енергії, яку надає АТ «Миколаївобленерго». 25 січня 2024 року вона придбала у ОСОБА_6 кв. АДРЕСА_1 та споживала електричну енергію за вказаною адресою для власних потреб. 13 вересня 2024 року представниками АТ «Миколаївобленерго» було проведено технічну перевірку електроустановки за вказаною адресою - в присутності доньки відповідача ОСОБА_4 , та було виявлено порушення, а саме самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити під час контрольного огляду. Доступ до об`єкту споживача був безперешкодно забезпечений її представником - ОСОБА_4 , якою акт за результатами перевірки було підписано без зауважень. Враховуючи викладене, за адресою споживача ОСОБА_2 було виявлено самовільне підключення електроустановок з порушенням схеми обліку, що призвело до споживання не облікованої електричної енергії, вартість якої склала 90 878,51 грн. Посилаючись на вказане, АТ «Миколаївобленерго» звернулось із даним зустрічним позовом до суду та просило об`єднати його для спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3 .

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 16 червня 2025 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ «Миколаївобленерго» про визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду акту про порушення - відмовлено.

Зустрічний позов АТ «Миколаївобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії - задоволено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь АТ «Миколаївобленерго» вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 90 878,51 грн.

08 липня 2025 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_2 до АТ «Миколаївобленерго», у задоволенні зустрічного позову - відмовити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі № 10- р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду акту про порушення; стягнення 90 878,51 грн вартості необлікованої електричної енергії.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Справа № 489/8193/24 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, з ціною позову за майновою вимогою, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 квітня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 червня 2025 року у справі № 489/8193/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко