Провадження №2/760/3051/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді - Аксьонової Н.М.,

з участю секретаря судового засідання - Омельян Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням суду від 12 грудня 2023 року було задоволено позовну заяву ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором позики № від 23 лютого 2022 року у розмірі 75795 грн та судовий збір у розмірі 2684 грн.

29 грудня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Мневець О.М. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року, у якій просить суд:

- переглянути заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року у справі №760/7796/23;

- скасувати заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року.

- призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29 грудня 2023 року визначено для розгляду цієї заяви головуючого суддю Митрофанову А.О.

Ухвалою від 29 грудня 2023 року заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 05 лютого 2024 року визначено для розгляду цієї справи головуючого суддю Аксьонову Н.М.

Ухвалою від 06 лютого 2024 року заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 29 лютого 2024 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення було задоволено, скасовано заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року в цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін

29 лютого 2024 року представником позивача до суду подано клопотання, в якому просив врахувати, що предмет спору у справі відсутній, оскільки з боку відповідача було здійснено погашення заборгованості.

06 березня 2025 року від відповідача надійшло до суду клопотання, в якому просила закрити провадження у справі, оскільки нею було погашено заборгованість за кредитним договором.

07 березня 2025 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про стягнення (розподіл) судових витрат, в якій просила суд розподілити та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну допомогу в сумі 15000 грн.

У судове засідання, призначене на 04 червня 2025 року сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що 19 травня 2023 року представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - шовкун Н.І. звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № в розмірі 75795 грн.

Згідно довідки №006244432-ВБ від 02 лютого 2024 року, виданої ТОВ «ФК «ЄАПБ», питання погашення заборгованості за договором № від 23 лютого 2022 року станом на 02 лютого 2024 року врегульовано, у ТОВ «ФК «ЄАПБ» відсутні фінансові вимоги за вищевказаним кредитним договором, що свідчить про відсутність предмету спору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі необхідно закрити на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 статті 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Крім того, відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, є підставою для повернення позивачу сплаченої суми судового збору.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно повернути сплачений судовий збір за платіжною інструкцією №37252 від 09 травня 2023 року у розмірі 2684 грн.

Що стосується вимоги про стягнення з позивача на користь відповідача 15000 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.4-6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст.27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи відповідачем додано: копію договору про надання юридичних послуг від 12 грудня 2023 року, укладеного між адвокатським бюро «Ткачук та партнери» в особі керуючого бюро Ткачук В.П. та ОСОБА_1 .

Згідно п.5 договору про надання юридичних послуг замовник оплачує на користь виконавця оплату в розмірі 1000 грн за час роботи виконавця.

Відповідний облік часу та об`єм наданих послуг ведеться виконавцем та відображається у відповідному звіті (п.6 договору про надання юридичних послуг).

Однак з доданих позивачем доказів не вбачається можливим встановити, який обсяг роботу виконав адвокат, яку суму вартості наданих послуг було сплачено відповідачем адвокату, крім того, не надано обґрунтованого розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 15000 грн, які відповідач просить стягнути з позивача на свою користь, що позбавляє суд можливості встановити реальність понесених відповідачем судових витрат. А тому відсутні підстави для покладення цих витрат на позивача.

Керуючись статтями 206, 255, 260, 353-354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Повернути позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму сплаченого судового збору за платіжною інструкцією №37252 від 09 травня 2023 року у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Потапенко Світлани Юріївни про стягнення (розподіл) судових витрат - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова