Справа № 536/2901/24
Провадження № 2/536/277/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.

за участю секретаря судового засідання - Коваль В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позовна заява обґрунтована зокрема тим, що з квітня 2011 року по січень 2017 року ОСОБА_1 (Далі - Позивач) та ОСОБА_2 (далі - Відповідач) перебували з у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано (Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 січня № 53 6/1993/16-ц).

Внаслідок різних поглядів на життя і постійних сварок, шлюбні відносини припинено і вони почали проживати окремо.

Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 ), який залишився проживати з батьком - ОСОБА_1 .

На даний час Відповідач мешкає за кордоном, подала документи на посвідку на проживання, в Україну повертатись не планує, сім`я та близькі проживають за кордоном.

Відповідач не цікавиться вихованням малолітнього сина, не підтримує його матеріально.

Відповідно до довідки № 353 від 06.11.2024р. виданої Кременчуцьким ліцеєм № 10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Полтавської області малолітня дитина ОСОБА_3 навчається в 6-А класі з 01.05.2019 року. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживає: АДРЕСА_2 з сином, донькою та другою дружиною.

У позивача у власності є будинок по АДРЕСА_3 , та квартира в якій вони проживають сім`єю, що підтверджується документами про право власності та довідкою про склад сім`ї. Також у власності подружжя є два автомобілі, що також підтверджується технічними паспортами на автомобілі.

Позивачем для виховання, розвитку проживання та утримання сина створено всі необхідні умови.

Позивач має власний бізнес, у нього є вільний час для того щоб відводити дитину до навчального закладу, займатися із ним вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Має стабільний самостійний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Проживає у квартирі з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. Є в наявності обладнана кімната для дитини, щоб син Позивача міг мати здоровий сон, навчатися, гратися.

Позивач має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, Позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування Відповідача із сином. Спиртними напоями Позивач не зловживає, не палить, за місцем роботи та проживання характеризуюся позитивно, добре відноситься до сина та доньки.

На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення:

- Визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_3 з батьком - ОСОБА_1

Позивач та його представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі. На адресу суду надіслали заяву про слухання справи без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі з урахуванням висновку органу опіки та піклування.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить такого висновку.

Відповідно до основних положень про докази, закріплених у ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що з квітня 2011 року по січень 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували з у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано (Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 січня № 53 6/1993/16-ц).

Внаслідок різних поглядів на життя і постійних сварок, шлюбні відносини припинено і вони почали проживати окремо.

Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 ), який залишився проживати з батьком - ОСОБА_1 .

На даний час Відповідач мешкає за кордоном, подала документи на посвідку на проживання, в Україну повертатись не планує, сім`я та близькі проживають за кордоном.

Відповідач не цікавиться вихованням малолітнього сина, не підтримує його матеріально.

Відповідно до довідки № 353 від 06.11.2024р. виданої Кременчуцьким ліцеєм № 10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Полтавської області малолітня дитина ОСОБА_3 навчається в 6-А класі з 01.05.2019 року. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживає: АДРЕСА_2 з сином, донькою та другою дружиною.

У позивача у власності є будинок по АДРЕСА_3 , та квартира в якій вони проживають сім`єю, що підтверджується документами про право власності та довідкою про склад сім`ї. Також у власності подружжя є два автомобілі, що також підтверджується технічними паспортами на автомобілі.

Позивачем для виховання, розвитку проживання та утримання сина створено всі необхідні умови.

Позивач має власний бізнес, у нього є вільний час для того щоб відводити дитину до навчального закладу, займатися із ним вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Має стабільний самостійний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Проживає у квартирі з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. Є в наявності обладнана кімната для дитини, щоб син Позивача міг мати здоровий сон, навчатися, гратися.

Позивач має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, Позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування Відповідача із сином. Спиртними напоями позивач не зловживає, не палить, за місцем роботи та проживання характеризуюся позитивно, добре відноситься до сина та доньки.

Відповідно до ч 5 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Так, відповідно висновку органу опіки та піклування наданого суду вбачається таке.

26.03.2025 питання про надання суду висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Батько дитини, ОСОБА_1 , пояснив, що малолітній син проживає з ним, мати дитини проживає у Республіці Польща і не має намірів повертатися в Україну, у зв`язку з цим просив членів комісії підтримати його позовні вимоги та надати суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 з ним.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку батька дитини, ОСОБА_1 , члени комісії вирішили рекомендувати виконавчому комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області прийняти рішення про недоцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з одним із батьків у зв`язку з відсутністю спору між батьками з цього питання.

Відповідно до ч 5 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У відповідності до ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають значення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й передусім повинні бути визначені інтереси дитини у разі існування спору щодо опіки над нею, а вже тільки потім - права її батьків.

В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що дитина після розлучення сторін залишилася проживати разом з батьком, який забезпечує їй повний і гармонійний розвиток та рівень життя, необхідний для такого розвитку; має роботу, здатен забезпечити дитину усім необхідним.

Таким чином, оскільки самі по собі вимоги позивача про визначення місця проживання дитини разом з ним ґрунтуються на положеннях закону та для фізичного та розумового розвитку дитини, забезпечення її фізіологічного та психічного здоров`я буде раціональним аби дитина надалі проживала разом з батьком, враховуючи місце проживання матері. При цьому, суд бере до уваги вік дитини та враховує, що відповідач не позбавлена можливості брати участь у вихованні дитини.

При вирішенні спору суд також урахував висновок Верховного Суду України у постанові від 29.11.2023 у справі № 757/555/22.

Також посилання відповідача, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, є безпідставним, оскільки саме по собі пред`явлення позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю та подання відзиву відповідачем щодо позову дає підстави для висновку, що між сторонами наявні неврегульовані питання щодо визначення місця проживання дитини.

У постанові від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20) Верховний Суд уже викладав висновок про те, що відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку щодо визначення місця проживання дитини разом з позивачем.

При цьому визначення місця проживання дитини з позивачем не позбавляє відповідача права виховувати дитину, утримувати її та спілкуватися з нею, а батько не повинен чинити у цьому перешкод.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 160-161, 171 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», суд,

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський