Справа №: 398/4213/25
провадження №: 2-з/398/18/25
УХВАЛА

Іменем України

"10" липня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики в розмірі 100 000,00 грн.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:000:5020, яка знаходиться в адміністративних межах сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області та належить відповідачу. Свою заяву обґрунтовує тим, що 03.05.2024 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі розписки, за яким ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 позику на загальну суму 100 000,00 грн. Факт надання коштів у позику підтверджується розпискою ОСОБА_2 . Відповідно до розписки, кошти отримані у позику підлягають поверненню до 03 травня 2025 року. У зв`язку із тим що, відповідач своїх зобов`язань з повернення позики не виконала, позивач звернулась до ОСОБА_2 із позовом про стягнення боргу за договором позики у формі розписки. Зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання рішення суду, оскільки існує ризик того, що до винесення рішення позичальник з метою ухилення від виконання зобов`язань за договором позики будь-яким чином може позбавиться права власності на належне їй нерухоме майно, що призведе в подальшому до ускладнення виконання рішення суду.

Статтею 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Оскільки випадків, передбачених ч. 5 ст. 153 ЦПК України, судом не встановлено, то розгляд заяви про забезпечення позову проведено без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Ухвалою суду від 10.07.2025 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.

Пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Метою забезпечення позову є вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

При цьому, арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 у справі №643/12369/19.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач зазначала, що між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 100 000,00 грн, тобто сума є значною. Відповідач є власником земельної ділянки та з метою уникнення виконання можливого рішення суду про стягнення заборгованості може відчужити земельну ділянку, що утруднить та/або унеможливить виконання рішення суду.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо стягнення боргу в розмірі 100 000,00 грн за розпискою, копія якої долучена до матеріалів справи. При цьому, у розписці визначено строк повернення позики до 03.05.2025 року.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір. Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18.

Як вбачається з Державного акту про право власності на земельну ділянку серії КР №085628, виданого 13.05.2005 року, відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером: :02:000:5020, площею 2,00 га, яка знаходиться на території Костянтинівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власники земельних ділянок мають право продавати або іншим чином відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність (п.«а» ч.1 ст. 90 ЗК України).

Відповідно до п.п. 1, 2 та 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: право власності на нерухоме майно, речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, а також обтяження речових прав на нерухоме майно, до яких належить арешт.

З огляду на викладене, відповідач ОСОБА_2 , як власник земельної ділянки, не обмежена у праві здійснити її відчуження у передбаченому законом порядку.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з висновком про вартість земельної ділянки, долученим позивачем, ринкова вартість земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 2,0001 га, яка знаходиться на території Костянтинівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, станом на 24.06.2025 року складає 77 004,00 грн.

Тобто, вартість майна, на яке позивач заявляє клопотання накласти арешт, є співмірною із ціною позову, яка становить 100 000,00 грн.

Відповідно до відповіді №1553330 від 09.07.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка, площею 2,00 га, розташовану за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, Костянтинівська сільська рада, кадастровий номер :02:000:5020, цільове призначення «01.01 Для ведення особистого селянського господарства», яка належить на праві власності ОСОБА_2 , перебуває в оренді у Селянського фермерського господарства «Шевченко» з 24.11.2015 року.

Суд виходить із того, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Можливість застосування іншого заходу забезпечення позову, ніж той, про який просить позивач, відображена у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 у справі №643/12369/19.

Враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами та те, що подальше відчуження вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, суд вважає, що у даному випадку необхідним видом забезпечення позову буде заборона відчужувати майно його власником.

При цьому, такий вид забезпечення позову не обмежує право володіння та користування зазначеною земельною ділянкою як відповідачем, так і третіми особами.

Отже, вимого заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

З урахуванням матеріалів справи, суд не вбачає підстав вважати, що існують обставини, з якими законодавець пов`язує необхідність застосування зустрічного забезпечення відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 149 154, 157, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовузадовольнити частково.

Заборонити відчуження земельної ділянки площею 2 га, розташованої за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, Костянтинівська сільська рада, кадастровий номер :02:000:5020, цільове призначення «01.01 Для ведення особистого селянського господарства», що належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не було вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома, а державному реєстратору Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області для виконання.

Учасники справи:

позивач (стягувач) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач (боржник) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Олександрійського

міськрайонного суду

Кіровоградської області Олександр Володимирович Авраменко