Справа: 164/1121/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року. Селище Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

з участю секретаря Власюка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селище Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Маневицької селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , по смерті якого залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25, земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,12 га. Від імені ОСОБА_3 заповіт не посвідчувався. Спадщину прийняла дружина ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном однак належним чином не встигла оформити своїх спадкових прав, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, 1,12 га та спадкове майно, що залишилося після смерті чоловіка. Від імені ОСОБА_4 17 жовтня 2018 року був посвідчений заповіт Довжицькою сільською радою за № 109, згідно з яким все своє майно вона заповіла дочці ОСОБА_1 . Спадкоємцями є діти ОСОБА_2 , яка спадщину у визначений законом строк не прийняла та не претендує на неї та ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання. У зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, позивачу було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, тому просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на вищевказане спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення.

Відповідач Маневицька селищна рада Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, щодо задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мати ОСОБА_4 , від імені якої 17 жовтня 2018 року був посвідчений заповіт на ім`я дочки ОСОБА_1 (а.с. 6,7, 31).

Відповідно до витягу з погосподарської книги № 1 за 1991-1995 роки та довідки виконавчого комітету Маневицької селищної ради № 785 від 15 травня 2024 року, по особовому рахунку № НОМЕР_1 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га значиться за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкодавець ОСОБА_3 до дня смерті був постійно зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 , разом із дружиною ОСОБА_4 . Від імені ОСОБА_3 заповіт не посвідчувався. Спадщину прийняла дружина шляхом спільного проживання у спадковому будинку, вступу у фактичне володіння спадковим майном (а.с.9-10).

Із довідки виконавчого комітету Маневицької селищної ради № 784 від 15 травня 2024 року вбачається, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1420 га, 0,1427 га, 0,5621 га належать ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкодавець до дня смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дочкою ОСОБА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_4 посвідчувався Довжицького сільською радою Маневицького району Волинської області 17 жовтня 2018 року за № 109 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно з висновком Маневицького архітектурно планувального підприємства від 12 січня 2024 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1 , відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 12).

Із витягу з рішення Довжицької сільської ради № 16/3 від 25 січня 1994 року вбачається, що ОСОБА_3 передано у приватну власність земельні ділянки для обслуговування будинку та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,25 га та 0,12 га (а.с. 15).

Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 004198 від 06 березня 2003 року, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,12 га (а.с. 30).

За вимогами ч. 1 ст. 328, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Згідно з ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України унормовано, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому.

Згідно зі ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 ч. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Судом установлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 422/02-31 від 07 травня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки, площею 0,12 га, 0,25 га та 0,12 га (а.с. 33).

Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 654/01-16 від 04 липня 2024 року, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не заводилася, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведена спадкова справа № 136 за 2024 рік. 07 травня 2024 року з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину у встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 77, 81, 247, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 328, 346, 1216, 1217, 1225, 1261, 1269, 1270, 1296 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 , як на спадкове майно по смерті ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 1,12 га, яка розташована на території Довжицької сільської ради Камінь-Каширського (Маневицького) району Волинської області та складається з: земельної ділянки, площею 0,4127 га, кадастровий номер :06:002:0393, земельної ділянки, площею 0,5621 га, кадастровий номер :06:002:0392, земельної ділянки, площею 0,1420 га, кадастровий номер :06:002:0394 згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ВЛ № 004198, виданого 06 березня 2003 року на ім`я ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки для обслуговування та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, та земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,12 га, які належали ОСОБА_3 згідно з Витягом з Рішення Довжицької сільської ради Маневицького району від 25 січня 1994 року № 16/3, як на спадкове майно по смерті ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідачі ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Маневицька селищна рада Волинської області, адреса: 44601, сел. Маневичі Камінь-Каширського району Волинської області, вул. Незалежності, 30.

Повний текст судового рішення складено 08 липня 2025 року.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська