СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/24164/23

пр. № 2/759/261/25

25 червня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді П`ятничук І.В.,

за участю секретаря Кульбовської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерства оборони України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ) про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_4 який діє в інтересах ОСОБА_1 08.12.2023 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерства оборони України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ) про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, яким просить встановити батьківство ОСОБА_5 (громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) відносно малолітньої ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Київ; зобов`язати уповноважений орган реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису Святошинського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 2641 від 07 жовтня 2017 року про народження ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Київ, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини ОСОБА_5 (громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 2014 році ОСОБА_1 познайомилась з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 та стала підтримувати з ним фактично шлюбні відносини.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народилась донька ОСОБА_6 .

Зазначив, що оскільки ОСОБА_1 на час народження дитини не перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі, то відомості про батька у свідоцтві про народження були внесені позивачем відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Крім того, вказав, що позивач та ОСОБА_5 мешкали разом за місцем реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

З 2014 року позивач та ОСОБА_5 мали усталені сімейні відносини, що притаманні саме подружжю і після народження ІНФОРМАЦІЯ_5 доньки вони постійно разом з дитиною проводили спільний вільний час з собою чи своїми близькими та рідними.

В червні 2022 року ОСОБА_5 був мобілізований на військову службу, а 16.06.2023 року під час відпустки уклав шлюб з ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 загинув.

Зазначає, що за життя ОСОБА_5 беззаперечно визнавав своє батьківство щодо дитини, опікувався її вихованням та розвитком.

Крім того, про визнання свого батьківства ОСОБА_5 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 свідчить також факт тривалого спільного проживання однією сім`єю підтверджуються фотознімками.

Підсумовуючи викладене зазначає, що за життя факт батьківства ОСОБА_5 щодо ОСОБА_6 не оспорювався та визнавався, однак, при цьому не був офіційно юридично закріплений. Оскільки після смерті ОСОБА_5 за чинним законодавством України даний факт не може бути офіційно встановлений та закріплений, окрім як за рішенням суду, вважає, що в останньої, наявні підстави для звернення до суду за даною заявою для захисту особистих та майнових прав дитини, реалізацією нею права на спадкування за законом після загибелі батька.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача до суду надійшло клопотання, яким позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та розгляд справи провести за його відсутності та відсутності позивача.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, подали до суду відзив, яким позовні вимоги визнають, не заперечують проти задоволення позову.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в судове засідання явку свого представника не забезпечило, відзив на позов не подало.

Міністерство оборони України в судове засідання явку свого представника не забезпечило, направило до суду відзив, яким просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Третя особа в судове засідання явку свого представника не забезпечило, направило до суду заяву, якою просить розгляд справи провести без представника відділу за наявними документами та винести рішення відповідно до діючого законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зазначені: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с. 11).

Відомості про батька ОСОБА_6 24.09.2017 року були внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Судом встановлено, що на дату народження ОСОБА_6 позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не перебували у зареєстрованому шлюбі.

Крім того, судом встановлено, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до свідоцтва про народження зазначені: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 (а.с. 20).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , ОСОБА_9 22.07.2011 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 та взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_10 (а.с. 23).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що свідчить актовий запис № 13976 (а.с. 26).

Звертаючись у суд з даним позовом, ОСОБА_1 на підтвердження або спростування зазначених нею обставин було заявлено клопотання про призначення по даній справі судової молекулярно-генетичної експертизи.

Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи від 21.02.2025 року № 46273, Медико-генетичного центру «Мама Папа», проведеного відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2024 року біологічний син передбачуваної бабусі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 та передбачуваного дідуся ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 може бути біологічним батьком дитини, з ймовірністю 99,9999% (а.с. 191-212).

Так, відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Частиною першою статті 135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до п. 18 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, прізвище та громадянство батька дитини зазначається за прізвищем та громадянством матері, а власне ім`я та по батькові - за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження. Графи актового запису про народження «Дата народження», «Місце проживання» в розділі «Відомості про батька» у цьому випадку не заповнюються.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок що застосування статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України».

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

З матеріалів справи вбачається, що на час народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 , її мати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_10 шлюбі не перебувала, прізвище батька в актовому записі про народження дитини зазначено за прізвищем матері, а його ім`я та по батькові - за вказівкою матері.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 ЦПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд також звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17.02.2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Згідно висновку експерта № 46273, складеного 21.02.2025 року Медико-генетичним центром «Мама Папа», вірогідність підтвердження батьківства ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 становить 99,99999 відсотків.

Таким чином, виходячи з вищенаведених норм чинного законодавства з урахуванням наявності вищевказаного висновку експерта, який вказує на батьківство саме ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для задоволення позову в частині визнання ОСОБА_5 батьком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін.

Відповідно до п.2.16.4., п.2.1.6 Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до п.2.18 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у п.2.28 цього розділу.

Враховуючи вище викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерства оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ) про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини- задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Виключити відомості про батька « ОСОБА_7 , громадянина України» з актового запису про народження дитини № 2641 від 07.10.2017 р., а також внести до нього зміни, зокрема зазначити у графі «Відомості про батька» - « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України», змінити прізвище дитини з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 », та залишити по батькові дитини « ОСОБА_13 », дату та місце народження дитини залишити без змін, після чого видати свідоцтво про народження дитини з врахуванням вказаних змін.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.В. П`ятничук