справа № 166/628/25
провадження № 2-др/166/4/25
09 липня 2025 року с-ще Ратне
Суддя Ратнівського районного суду Волинської області Фазан О.З.,
за участю секретаря Приймачук О.М.,
розглянувши заяву представника відповідачки Шелудько Оксани Олександрівни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 26 червня 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 20.06.2024-100000286 від 21.06.2024 року в розмірі 36900 грн, з яких 15000 грн заборгованість за тілом кредиту, 18900 грн заборгованість за відсотками за період з 21 червня 2024 року по 26 вересня 2024 року, 750 грн комісія, 2250 додаткова комісія. Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" судовий збір у розмірі 2013 грн 21 коп.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Шелудько О. О. 30 червня 2025 року подала заяву про ухвалення додаткового рішення у вказаній справі, оскільки у поданому відзиві було заявлено, що подання доказів щодо судових витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, будуть подані суду протягом п`яти днів ухвалення ухвалення судом рішення у справі.

Просить ухвалити додаткове рішення у справі № 166/628/25, яким вирішити питання про компенсацію судових витрат при розгляді справи у сумі 10000 грн, які понесла відповідачка.

Представник позивача Павленко Д. О. 07 липня 2025 року скерував клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Зазначив, що враховуючи незначну складність даної категорії справи, вважає витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн є обґрунтованими та значно завищеними, непропорційним до предмета та ціни позову. Вважає співмірною ціною за послугу складання відзиву на позовну заяву є 2000 грн, а співмірною ціною за послугу складання додаткових пояснень у справі 1000 грн, оскільки судова практика у спорах даної категорії є сталою, справа відноситься до категорії незначної складності. Крім того, вважає витрати за надання послуги "складання додаткових пояснень по справі № 166/628/25" недоцільними, оскільки сторона відповідачки, прпустивши строк для подання заперечень на відповідь на відзив, намагалась вплинути на рішення суду, всупереч засаді рівності та змагальності сторін цивільного судочинства. Сторона позивача переконана, що надання шаблонних додаткових посянень є способом штучного збільшення адвоката гонорара по даній справі. Просить відмовити у задоволенні заяви у частині розподілу витрат на правничу допомогу з надання послуги зі складання додаткових пояснень; у випадку розподілу всіх витрат на правничу допомогу, просить зменшити загальний розмір витрат на правничу допомогу відповідачки до 3000 грн; здійснити розподіл судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог.

Представник позивача не з`явився, не клопотав про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача адвокат Шелудько О. О. звернулася із заявою про розгляд справи без участі сторони відповідача.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, та заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов наступного висновку.

За нормами п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником відповідачки ОСОБА_1 адвокатом Шелудько О. О. у поданому 07 травня 2025 року відзиві повідомлено суд, що докази понесення відповідачкою судових витрат будуть надані суду протягом 5 днів після ухвалення рішення.

Рішення у справі ухвалено 26 червня 2025 року, а заява про ухвалення додатково рішення представником відповідачки Шелудько О. О. подана 30 червня 2025 року, тобто у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Окрім того, судом при ухваленні рішення не вирішено питання про судові витрати, понесені відповідачкою.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник відповідачки подала до суду наступні документи: копію договору про надання правової допомоги від 25.04.2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Шелудько О. О.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002971 та ордера про надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Шелудько О. О.; акт здачі-прийняття наданих послуг від 26.05.2025 року, відповідно до якого адвокатом Шелудько О. О. надано ОСОБА_1 послугу зі складання відзиву на позовну заяву із розміром гонорару 6000 грн; квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 26.05.2025 року, відповідно якої адвокатом Шелудько О. О. прийнято від ОСОБА_1 6000 грн за надані послуги; акт здачі-прийняття наданих послуг від 25.06.2025 року, відповідно до якого адвокатом Шелудько О. О. надано ОСОБА_1 послугу зі складання додаткових пояснень із розміром гонорару 4000 грн; квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 25.06.2025 року, відповідно якої адвокатом Шелудько О. О. прийнято від ОСОБА_1 4000 грн за надані послуги.

Наведене дає підстави для висновку, що витрати відповідачки ОСОБА_1 на правову допомогу у розмірі 10000 грн є доведеними.

Водночас, представник позивача у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги заперечив проти заявленого представником відповідачки розміру судових витрат, вважаючи їх завищеним та неспівмірними із складністю справи.

У пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що "при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін".

У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження №61-299св17) указано, що: "суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг".

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає, що заявлені представником відповідачки витрати на оплату послуг правничої допомоги у розмірі 10000 грн не можуть вважатись розумними та співмірними зі складністю справи, яка розглянута судом в порядку спрощеного провадження, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціну позову, обсяг наданих послуг адвокатом відповідачці, які складаються з написання відзиву та додаткових пояснень.

За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які відповідачка понесла у зв`язку із розглядом справи до 3000 грн.

У силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином витрати відповідачки на правову допомогу пропорційного задоволеного позову становлять 506 грн 76 коп. (44400-36900)/44400*3000).

За наведених обставин з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" на користь відповідачки ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені нею судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 506 грн 76 коп.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву представника відповідачки Шелудько Оксани Олександрівни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр"на користь ОСОБА_1 506 (п`ятсот шість) гривень 76 (сімдесят шість) копійок витрат на правову допомогу.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційних скарг в 30 - денний строк з дня складення повного додаткового рішення.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, 01032, );

Відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Фазан О. З.