КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 758/6056/24 Головуючий у суді першої інстанції -Ковбасюк О.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6212/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Оберучевою Оксаною Анатоліївною на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року про повернення зустрічної позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Подільська районна в місті Києві державна адміністрація про розірвання договору,

встановив:

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, про розірвання договору.

У своїй позовній заяві просить суд розірвати договір про сплату аліментів на дитину, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Волохою В.Л. та зареєстрований в реєстрі за №85 від 03 лютого 2020 року.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 04 червня 2024 ркоу позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

11 листопада 2024 року відповідачка ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву.

Одночасно із відзивом відповідачка ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ОСОБА_2 , третя особа Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Повернуто ОСОБА_1 вказану зустрічну позовну заяву разом з додатками

Ухвала мотивована тим, що первісний та зустрічний позови не є повністю взаємовиключними, їх спільний розгляд недоцільний.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що апелянт вважає доцільним розгляд вказаного позову разом із первісним позовом, оскільки позови взаємопов`язані, виникають з одних сімейних правовідносин, задоволення зустрічного позову може виключити повністю чи частково задоволення первісного позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечив. Вказує, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 та п. 3 ч.2 ст.49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Взаємний зв`язок первісного і зустрічного позову може виявлятись у тому, що зустрічна вимога виключає вимогу первісну, або обидва випливають з однієї підстави, або взаємний зв`язок виникає з однорідності обставин виникнення взаємних матеріально-правових вимог між позивачем і відповідачем. Первісний і зустрічний позов можуть бути взаємозв`язаними і тоді, коли підстава зустрічного позову паралізує підставу первісного позову, а тому задоволення вимог відповідача виключає задоволення вимог позивача.

Отже, із ст. 193 ЦПК України вбачається, що прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним відноситься до дискреційних повноважень суду, при цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

За змістом даної норми однією з умов прийняття зустрічного позову є доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів. Доцільно їх розглядати в одному процесі тоді, коли це дозволить більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємини сторін, виключити винесення взаємосуперечливих або взаємовиключних судових рішень. І, навпаки, недоцільно розглядати ці вимоги сумісно тоді, коли це затягне розгляд справи, а вимоги повністю можуть бути розглянуті окремо.

Взаємний зв`язок первісного і зустрічного позову може виявлятись у тому, що зустрічна вимога виключає вимогу первісну, або обидва випливають з однієї підстави, або взаємний зв`язок виникає з однорідності обставин виникнення взаємних матеріально-правових вимог між позивачем і відповідачем. Первісний і зустрічний позов можуть бути взаємозв`язаними і тоді, коли підстава зустрічного позову паралізує підставу первісного позову, а тому задоволення вимог відповідача виключає задоволення вимог позивача.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, про розірвання договору.

Предметом спору є розірвання договору про сплату аліментів на дитину, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Волохою В.Л. та зареєстрований в реєстрі за №85 від 03 лютого 2020 року.

Разом із відзивом відповідачка ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ОСОБА_2 , третя особа Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

У своєму позові просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість у розмірі 1 988 550 грн; стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів у розмірі 2 796 897 грн.

Проаналізувавши зміст вимог первісного та зустрічного позовів суд доходить висновку, що вимоги обох позовних заяв стосуються відносин, що виникли між сторонами щодо сплати аліментів на утримання їх спільної дитини. Разом з цим, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про повернення зустрічного позову заявнику, оскільки об`єднання вказаних позовів в одне провадження та спільний розгляд є недоцільним, адже позови містять різний предмет, зміст вимог та обставини, які підлягають доказуванню.

Так, вимоги первісного позову обґрунтовані істотним порушенням з боку ОСОБА_1 умов укладеного між сторонами договору, зокрема, його умов щодо спілкування батька з дитиною, що унеможливлює подальше його виконання сторонами.

Вимоги ж зустрічного позову обґрунтовані порушенням ОСОБА_2 свого обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дитини, що спричинило утворення заборгованості.

Апеляційний суд також звертає увагу, що прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом може призвести до безпідставного затягування розгляду справи та порушення розумних строків розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, а також, що зустрічний позов мав бути прийнятим та розглянутим разом з первісним позовом, оскільки вимоги є взаємопов`язані і спільний їх розгляд доцільним, колегія суддів оцінює критично, оскільки первісні та зустрічні позовні вимоги не є однорідними як за предметом позову, так і способом захисту прав та законних інтересів сторін цивільного процесу, що зумовлює самостійний предмет їх доказування.

Суд також звертає увагу, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом не є взаємовиключними, такі позови можуть бути розглянуті в межах різних судових проваджень. При цьому, ОСОБА_3 не позбавлена можливості реалізувати своє право на судовий захист шляхом звернення до суду із окремою позовною заявою.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказана ухвала є законною та обґрунтованою, ухваленою на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Оберучевою Оксаною Анатоліївною залишити без задоволення.

На ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді: С.М. Верланов

Т.О. Невідома