Справа № 144/448/25
Провадження № 2/144/213/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2025 р. с-ще Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Магдяк Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Дудник С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі - АТ "ПУМБ") звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що 30.11.2018 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №001, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 99977,78 гривень.

У вказаному договорі сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%.

Також зазначив, що 10.05.2019 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №304, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 69672 грн. 00 коп.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10.01.2025 року складає:

1) по кредитному договору від 30.11.2018 року № 001 - 29532 грн. 80 коп., з яких: 2621 грн. 85 коп. заборгованість за кредитом; 0 грн. 88 коп. заборгованість за процентами; 26910 грн. 07 коп. заборгованість за комісією;

2) по кредитному договору від 10.05.2019 року №304 - 70954 грн. 18 коп., з яких: 39688 грн. 95 коп. заборгованість за кредитом; 17 грн. 68 коп. заборгованість за процентами; 31247 грн. 55 коп. заборгованість за комісією.

Тобто, загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 10.01.2025 року складає 100 486,98 гривень.

Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

В позовній заяві також зазначається, що відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №001 від 30.11.2018, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були погоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Просить суд задовольнити позовні вимоги щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості відповідача в повному обсязі.

Загалом просить стягнути з позивача на користь відповідача 100486,98 гривень заборгованості за крредитними договорами та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 27.03.2025 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

05.05.2025 представником відповідача подано відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову АТ "ПУМБ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у зв`язку з відсутністю заборгованості. Зі змісту виписки по банківському рахунку та розрахунку заборгованості, яка надана позивачем до позову та розрахунку заборгованості за кредитним договором №001 вбачається, що відповідач отримала від позивача суму 99977,78 грн. за кредитом, за яким сплатила грошову суму по сумі кредиту в розмірі 97355,93 грн., проценти в розмірі 8,93 грн. та комісію в розмірі 44840,10 грн. Відповідач не погоджується та не визнає заборгованість за кредитним договором №001 від 30.11.2018 року в розмірі 29532, 80 грн., яка включає 26910,07 за комісією. Відповідач не визнає, що дана комісія нарахована правомірно, виходячи з положень ст. ст. 1, 8, 11, 12 Закону України "Про споживче кредитування". ОСОБА_1 фактично було сплачено комісію за обслуговування кредиту в розмірі 44840, 10 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №001 від 30.11.2018 року, яка є нікчемною. Вважають, що необхідно відмовити у задоволенні стягнення заборгованості за кредитним договором №001 від 30.11.2018 року відповідно до наступного розрахунку: 29532,80 грн. (заборгованість, яку визначив позивач) - 26910,07 грн. (залишок заборгованості за нікчемною комісією) - 44840,10 грн. (фактично сплачена відповідачем нікчемна комісія за обслуговування кредиту) = -42 217,37 грн. Враховуючи, даний розрахунок, відповідачем було сплачено надлишкову суму, яку необхідно внести до зменшення заборгованості за наступним кредитним договором №304 від 10.05.2019 р.

Також у відзиві відповідач не погоджується та не визнає заборгованість за кредитним договором №304 від 10.05.2019 року в розмірі 70954,18 грн. Зі змісту виписки по банківському рахунку та розрахунку заборгованості, яка надана позивачем до позову та розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач отримала від позивача суму 69672,00 грн. за кредитом, за яким сплатила грошову суму по сумі кредиту в розмірі 29983,05 грн., проценти в розмірі 5,99 грн. та комісія в розмірі 18748,71 грн. Позивач вважає, що станом на 10.01.2025 р. за кредитним договором №304 від 10.05.2019 р. за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 31247,55 грн. за комісією. В свою чергу відповідач не визнає, що дана комісія нарахована правомірн , вважає її нікчемною. Відповідачем фактично було сплачено комісію за обслуговування кредиту в розмірі 18748,71 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 304 від 10.05.2019 року. Вважають, що необхідно відмовити у задоволенні стягнення

заборгованості за кредитним договором № 304 від 10.05.2019р.

відповідно до наступного розрахунку: 70954,18 грн. (заборгованість, яку визначив позивач) - 31247,55 грн. (залишок заборгованості за нікчемною комісією) - 18748,71 грн. (фактично сплачена відповідачем нікчемна комісія за обслуговування кредиту) - 42 217,37 грн. (надлишково сплачені кошти за кредитним договором №304 від 10.05.2019 р.) = - 21 258,83 грн. Оскільки умови договору щодо обов`язку здійснення платежів за комісії є нікчемними та стороною відповідача здійснено відповідні розрахунки, в позові АТ «ПУМБ» слід відмовити, здійснити розподіл судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог. Так як сторона відповідача понесла 9 000,00 грн. судових витрат на правничу допомогу, просять стягнути ці судові витрати з позивача.

Ухвалою суду від 12.06.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач та її представник у підготовче судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Цокало Т.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, врахувавши заперечення сторони відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.11.2018 ОСОБА_1 підписала заяву № 001 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій заявник просить надати їй кредит на таких умовах: кредит на загальні споживчі цілі в сумі 99977,78 грн, строк кредиту 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборговності 2,99 % , розмір процентної ставки річних 0,01 %. Заява підписана особистим підписом клієнта.

10.05.2019 ОСОБА_1 підписала заяву № 304 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій заявник просить надати їй кредит на таких умовах: кредит на загальні споживчі цілі в сумі 69672,00 грн, строк кредиту 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборговності 2,99 %, розмір процентної ставки річних 0,01 %. Заява підписана особистим підписом клієнта .

Відповідно до п. 2.1.2 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, то банк, у разі акцепту клієнтом публічної пропозиції на укладення договору, зобов`язується надавати клієнту визначені договором послуги, а клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах і порядку, передбачених договором і тарифами.

Пунктом 2.2.2 публічної пропозиції передбачено, що дата набрання чинності договору визначається заявою на приєднання до договору, якщо інше передбачено умовами договору та/або заявою на приєднання до договору. Укладаючи цей договір, клієнт та банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених договором. (п.2.2.3).

Також, п. 5.1.7 публічної пропозиції передбачено, що клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості на умовах, строках та в розмірі, які передбачені цим договором.

13 січня 2025 року за Вих. №КНО-44.2.2/18 АТ «ПУМБ» направив ОСОБА_1 письмову вимогу про виконання зобов`язання перед товариством, а саме погасити заборгованість в розмірі 100 486,98 грн, протягом тридцяти днів з моменту отримання цього листа, а саме згідно договору №001 необхідно погасити 29 532,80 грн., а за договором №304 заборгованість в розмірі 70954,18 грн. (а.с. 18).

Як вбачається з платіжної інструкції № TR.32324424.92240.8810 від 30.11.2018, то АТ «ПУМБ» здійснив платіжні послуги на рахунок ОСОБА_1 в сумі 99 977,78 грн. (а.с. 20, зворот).

Як вбачається з платіжної інструкції № TR.35148124.56289.8810 від 10.05.2019, то АТ «ПУМБ» здійснив платіжні послуги на рахунок ОСОБА_1 в сумі 69672,00 грн. (а.с. 21).

З розрахунку заборгованості, наданого АТ «ПУМБ», та виписки з особового рахунку ОСОБА_1 вбачається, що відповідачу нарахована заборгованість за кредитом № 001 від 30.11.2018 року станом на 10.01.2025 в розмірі 29532,8 грн., з яких: 2621,85 по сумі кредиту, 0,88 грн. по процентам, 26910,07 грн. по комісії (а.с. 21-23).

З розрахунку заборгованості, наданого АТ «ПУМБ», та виписки з особового рахунку ОСОБА_1 вбачається, що відповідачу нарахована заборгованість за кредитом № 304 від 10.05.2019 року станом на 10.01.2025 в розмірі 70 954,18 грн., з яких: 39 688,95 по сумі кредиту, 17,68 грн. по процентам, 31 247,55 грн. по комісії (а.с. 23-25).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи, то відповідач 30.11.2018 року уклала кредитний договір №001 з позивачем та отримала кредитні кошти в сумі 99977,78 грн., однак не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів та проценти не повернула, тому позов у частині стягнення з відповідача за вказаним договором на користь позивача тіла кредиту та процентів у розмірі 2622, 73 грн підлягає задоволенню.

Також відповідач 10.05.2019 року уклала кредитний договір №304 з позивачем та отримала кредитні кошти в сумі 69672,00 грн., однак не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів та проценти не повернула, тому позов у частині стягнення з відповідача за вказаним договором на користь позивача тіла кредиту та процентів у розмірі 39 706, 63 грн підлягає задоволенню.

Заборгованість ОСОБА_1 за зазначеними договорами по тілу кредиту та по процентах становить разом 42 329,36 грн. та підлягає стягненню з відповідача.

Щодо стягнення комісії суд зазначає таке.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути й заборгованість за комісією за обслуговування кредиту.

Згідно із частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

У справі встановлено, що відповідно до п. 5.7.3 «Умови надання споживчого кредиту» публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 06.04.2018) комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування Споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному у заяві на приєднання до договору, від початкової (наданої) суми споживчого кредиту ( база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим Споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Під повним місяцем, у цій Частині 5 Розділу ІІ цього Договору, розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з Графіком платежів.

У п. 4 заяви №001 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 30.11.2018, зазначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99 %.

Також у п. 4 заяви №304 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 10.05.2019, зазначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99 %.

Однак в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також АТ «ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», в зв`язку з цим підстав стягувати нараховану позивачем у даній справі заборгованість по комісії за обслуговування кредитних заборгованостей №001, №304 на суму 58 157,62 грн не має, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Під час ухвалення судового рішення суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

За змістом частин 1 та 2 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Судом позов задоволено у розмірі 42 329,36 грн., що складає 42,12% від заявленого 100 486,98 грн., тому з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1020,31 грн. (42,12% від 2422,40).

Представником відповідача ОСОБА_1 - Цокало Т.М. заявлено про понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником надано: копію договору №1247 про надання правничої допомоги від 23.04.2025 року, копію Акту від 05.05.2025 приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 до Договору №1247 від 23.04.2025 року на суму 9000,00 грн. з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої (правової) допомоги, копію квитанції №1247 на суму 9000,00 грн., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

За змістом частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Позивач не подав до суду заперечення проти стягнення витрат на правничу допомогу чи клопотання про їх зменшення.

Суд враховує, що позов задоволено частково у загальному розмірі 42 329,36 грн., не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача комісія на суму позовних вимог 58157,62 грн., що складає 57,87% від заявленого розміру 100 486,98 грн. Тому, з позивача на користь відповідача слід стягнути 5208,30 грн. витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та суми на яку вони зменшені (57,87% від 9000,00 грн.).

Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 509, 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 1, 8, 11, 12 Закону України "Про споживче кредитування", і керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-268,274, 279, 352,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за кредитними договорами № 001 від 30.11.2018, №304 від 10.05.2019 в сумі 42 329 (сорок дві тисячі триста двадцять дев`ять) гривень 36 коп. та судовий збір в розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 31 коп.

В частині стягнення заборгованості за комісією відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на користь ОСОБА_1 5208 (п`ять тисяч двісті вісім) гривень 30 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», код ЄРДПОУ 14282829, місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, 04070.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя