ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/568/25
Провадження № 2/131/177/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" липня 2025 р. м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олексієнка О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Демчишиної О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Іллінці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2025 року ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» звернулося до Іллінецького районного суду Вінницької області із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 02.12.2020-100001703 від року в розмірі 17990,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що на підставі договору факторингу № СЦ-091024-14 від 09.10.2024 набув права вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому клієнтом, згідно цього договору. На виконання цього договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № № 02.12.2020-100001703 від 02.12.2020 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів боржником за якими являється ОСОБА_1 ..

Позивач зазначає, що між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОРЛЕКТОР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 02.12.2020-100001703 від 02.12.2020 року шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору. Згідно умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 7000,00 грн., що підтверджується довідкою субконто (виписка) з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою «Економ/Стандарт». В свою чергу ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.5 % за 1 день користування кредитом застосовується після/в період закінчення первинного та пролонгованого строків.

Відповідно до Заявки від 02.12.2020 та чеку про електронний переказ коштів від 02.12.2020 кредитодавцем надано Позичальнику кредит в розмірі 7000,00 грн. з первинним строком погашення 14 днів. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав у зв`язку з чим станом на 27.03.2025 утворилася заборгованість у розмірі 17990,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 7000,00 грн та заборгованість за відсотками - 10990,00 грн., чим на думку позивача порушеного його права, що слугувало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 09 квітня 2025 року, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.05.2025 року відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву в якому заперечив обставини викладені у позовній заяві а також щодо вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, як таких, що не узгоджуються з вимогами Закону, а також вказав, що позивачем не доведено наявності у нього порушеного права, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідь на відзив відповідач не подавав, інші заяви та клопотання від відповідача суду також не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до слідуючого висновку.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Такі висновки висловлені у постанові Верховного Суду в

складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона - пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 83 ЦПК України передбачено, що позивач та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 342/180/17-ц (провадження №14-13цс19) сформульовано висновок, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Позивач стверджує, що його право вимоги до ОСОБА_1 за його кредитними зобов`язаннями перед ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» виникло на підставі договору факторингу № СЦ - 09102024 від 09.10.2024 року, проте матеріали цивільної справи не містять такого договору. Позивач при зверненні не зазначав про неможливість подання такого доказу, не зазначав його серед додатків та не звертався із клопотання про забезпечення доказів, тоді коли суд здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами та не збирає докази

За таких обставин суд приходить до обрунтованого висновку про недоведеність позивачем наявності в нього права вимоги за кредитним договором № 02.12.2020-100001703 від 02.12.2020 року, відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 512, 514, 516, 1077 ЦК України ст. ст. 81, 141, 206, 247, 274-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР», місцезнаходження: 01133, вул. Алмазова Генерала, буд. 13 офіс 601, .

відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Олександр ОЛЕКСІЄНКО