ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7547/25 Справа № 197/1182/24 Суддя у 1-й інстанції - Геря О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Фермерське господарство «ОВЕН»

третя особа ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Губар Антон Леонідович, на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2025 року, яку постановлено суддею Герею О.Г. в с-щі Широке Дніпропетровської області, дата складення повного тексту судового рішення відсутня,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Широківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Фермерського господарства «ОВЕН» про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу № 3332 від 18 листопада 2021 року, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 4 213 868,59 грн та судові витрати по справі у розмірі 42 112,00 грн.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2025 року клопотання представника відповідача Крикун П.А. задоволено, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Овен», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу зупинено до набрання законної сили рішення у цивільній справі №197/800/23 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного набутого майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю майна подружжя.

В апеляційній скарзі представник позивача адвокат Губар А.Л. не погоджується із ухвалою суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції неправомірно зупинив провадження у справі, оскільки для даної процесуальної дії відсутні жодні законної підстави, у зв`язку з чим ухвалу суду просить скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розгляд справи № 197/800/23 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного набутого майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю майна подружжя, не може бути перешкодою для розгляду цієї справи, оскільки зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Від представника Фермерського господарства «ОВЕН» адвоката Крикуна П.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому останній просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що правовий режим майна між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судом не підтверджено, як і не підтверджено майнових вимог щодо відчуження майна. Вважає, що дана справа не може бути розглянута по суті до набрання законної сили рішенням по справі № 197/800/23 в якій суд повинен вирішити кому і в яких частках належить право вимоги до відповідача ФГ «ОВЕН», а задоволення навіть частини позовних вимог ОСОБА_1 до ФГ «ОВЕН» і можливе подальше виконання рішення суду відповідачем може призвести до порушення прав ОСОБА_2 .

Від представника ОСОБА_2 адвоката Рисіна О.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на те, що всі дії позивача ОСОБА_1 по даній справі суперечать його діям по справі № 197/800/23, а саме, в рамках справи № 197/800/23 він просить суд поділити спільно набуде майно подружжя таким чином, що колишній дружині ОСОБА_2 повинно відійти 100% права вимоги до ФГ «ОВЕН» за Договором, а в даній справі зазначає про те, що все право вимоги належить йому і хоче стягнути з відповідача всю суму заборгованості на свою користь. Вважає, що у разі задоволення позовних вимог позивача по даній справі та справі № 197/800/23 може виникнути ситуація, коли ОСОБА_2 незаконно буде позбавлена права власності на частину спільно набутого майна подружжя ОСОБА_4 у вигляді права вимоги до ФГ «ОВЕН».

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Апеляційний судом встановлено, що 18 листопада 2021 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого (том 1 а.с. 50-53).

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року шлюб, зареєстрований 30 квітня 1982 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (том 1 а.с. 112 зворот-114 зворот).

Ухвалою Широківського районного суду від 06 листопада 2023 року відкрито провадження у справі № 197/800/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільно набутого майна подружжя.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2024 року прийняти до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю майна подружжя, та об`єднати в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільно набутого майна подружжя, під єдиним номером 197/800/23, провадження 2/213/844/24 (том 1 а.с. 143-143 зворот).

12 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Широківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Фермерського господарства «ОВЕН» про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу № 3332 від 18 листопада 2021 року.

Широківський районний суд ухвалою від 01 травня 2025 року клопотання представника Фермерського господарства «ОВЕН» адвоката Крикуна П.А. задовольнив, зупинив провадження у справі № 197/1182/24 до набрання законної сили рішенням у справі № 197/800/23 (том 2 а.с. 44-45).

Задовольняючи клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення у справі №197/800/23, що знаходиться у проваджені Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Положеннями ст. 251 ЦПК України передбачено підстави за наявності яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, в тому числі відповідно до п. 6 ч. 1 даної статті, у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Саме на вказані положення п. 6 ч. 1 даної ст. 251 ЦПК України й посилається суд першої інстанції, як на підставу задоволення заявленого клопотання та зупинення провадження по справі.

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що підставою для зупинення провадження у справі є не лише наявність іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Згідно пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України 2004 року(стаття 251 чинного ЦПК України) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі не повинно призводити до необґрунтованого затягування розгляду справи.

Метою зупинення провадження у справі згідно п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. При цьому, об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі.

Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19).

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01 березня 2024 року у справі № 910/17615/20 зазначено, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.

Таким чином, суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.

Преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно.

За обставинами даної справи (№ 197/1182/24), ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогою про стягнення з Фермерського господарства «ОВЕН» заборгованості за договором купівлі-продажу № 3332 від 18 листопада 2021 року, за яким одна сторона зобов`язується передати у власність майно, а друга сторона прийняти майно, а саме нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 , і сплатити за нього обговорену грошову суму.

Згідно матеріалів справи, предметом спору у справі № 197/800/23, на наявність якої посилається безпосередньо представник відповідача як на підставу зупинення провадження, є спір між колишнім подружжям ОСОБА_4 з вимогами первісного позову про поділ спільного набутого майна подружжя та вимогами зустрічного позову про визнання спільною сумісною власністю майна подружжя.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із наведених представником відповідача у клопотанні про зупинення, підстав для зупинки, а саме, що одним із предметів обох позовів є право вимоги ОСОБА_1 до Фермерського господарства «ОВЕН» за Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 18.11.2021, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рисіною С.В., зареєстрованого в реєстрі за №3332. В той же час, в своєму зустрічному позові по справі №197/800/23 ОСОБА_1 запропонував поділити спільне сумісне майно одним із варіантів якого є, що 100 % всього права вимоги за даним Договором повинно перейти у власність ОСОБА_2 .

Натомість зі змісту оскаржуваної ухвали суду не вбачаються належне обґрунтування відповідних висновків суду щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі та в чому полягає преюдиційне значення встановлених обставин, зважаючи при цьому на різний предмет спору в даних справах та обґрунтування заявлених позовних вимог.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції в тому числі й не містить належного мотивування об`єктивної неможливості здійснення розгляду справи № 197/1182/24 до моменту вирішення справи № 197/800/23, натомість підставами для задоволення заявленого клопотання відповідача про зупинення провадження є виключно його посилання на наявність такої об`єктивної неможливості, без врахування пояснень іншого учасника процесу та надання таких поясненнях необхідної правової оцінки.

При цьому, положеннями ст. 251 ЦПК України чітко визначено, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що застосування формального підходу до вирішення питання про зупинення провадження у справі може мати наслідком порушення права особи на справедливий суд, що передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, елементом якого є реальний та ефективний доступ до правосуддя та розгляд справи протягом розумного строку.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідлендер проти Франції» від 27 червня 2000 року).

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням того, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про наявність підстав для зупинення провадження у справі, ухвала Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2025 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За положеннями ч. 1 ст. 293 ЦПК України (у відповідній редакції), окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, в тому числі й щодо зупинення провадження у справі. З огляду на викладене, питання щодо розподілу понесених судових витрат підлягає вирішенню безпосередньо під час розгляду справи по суті та ухвалення відповідного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Губар Антон Леонідович, задовольнити.

Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 08 липня 2025 року.

Головуючий

Судді