Справа № 758/5049/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

27 червня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Сідько І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Конюшко Дениса Борисовича до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування,

У С Т А Н О В И В :

У квітні 2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Конюшко Д.Б. звернулася до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що 31 жовтня 2024 року о 21-й годині 12 хвилин в м. Києві, на перехресті вулиць Дніпровська Набережна - вул. Ахматової, 12, водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом «SMART ROADSTER» р/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest 6820 ARJL-0314, результат огляду 0,58 %, чим порушила п. 2.9 а ПДР України.

Крім того, 31 грудня 2024 року о 21-й годині 12 хвилин в м. Києві, на перехресті вулиць Дніпровська Набережна - вул. Ахматової, 12, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «SMART ROADSTER» р/н НОМЕР_1 рухаючись з вул. Ахматової, здійснила рух на заборонений червоний сигнал світлофору, не дотрималась безпечного інтервалу та не надала перевагу ТЗ, що рухався на зелений сигнал світлофору, в результаті чого сталось зіткнення з транспортним засобом «TOYOTA RAV4» р/н НОМЕР_2 під керуванням та який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що рухалась на зелений сигнал світлофору по вул. Дніпровська Набережна. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п. 8.7.3.е, 13.1 ПДР України.

Власнику транспортного засобу «TOYOTA RAV4» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 (Позивачу) завдано матеріальних збитків.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року у справі № 753/22685/24, водія ОСОБА_2 , керуючого транспортним засобом «SMART ROADSTER» р/н НОМЕР_1 було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована в ПРАТ «УПСК», відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № 219621608 з лімітом відповідальності ПРАТ «УПСК» у розмірі 160 000,00 грн.

Проте, Відповідно до Звіту № 1326/11-24 від 29.11.2024 року повна вартість матеріального збитку, завданого позивачу значно перевищує розмір лімітів відповідальності Страховика ПРАТ «УПСК».

Таким чином, оскільки потерпілий має беззаперечне право на відшкодування шкоди її заподіювачем у повному обсязі, позивачу має бути безсумнівно відшкодована шкода, завдана внаслідок ДТП. Тому з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і виплаченим страховим відшкодуванням.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.04.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27.06.2025 заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Конюшко Дениса Борисовича про закриття провадження в частині у цивільній справі № 758/5049/25 за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Конюшко Дениса Борисовича до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування.

Закрито провадження у цивільній справі № 758/5049/25 за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Конюшко Дениса Борисовича до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в частині заявлених позовних вимог до Відповідача 1 - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» .

В судове засідання представник позивача не з`явився, у заяві на адресу суду просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

31 жовтня 2024 року о 21-й годині 12 хвилин в м. Києві, на перехресті вулиць Дніпровська Набережна - вул. Ахматової, 12, водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом «SMART ROADSTER» р/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest 6820 ARJL-0314, результат огляду 0,58 %, чим порушила п. 2.9 а ПДР України.

Крім того, 31 грудня 2024 року о 21-й годині 12 хвилин в м. Києві, на перехресті вулиць Дніпровська Набережна - вул. Ахматової, 12, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «SMART ROADSTER» р/н НОМЕР_1 рухаючись з вул. Ахматової, здійснила рух на заборонений червоний сигнал світлофору, не дотрималась безпечного інтервалу та не надала перевагу ТЗ, що рухався на зелений сигнал світлофору, в результаті чого сталось зіткнення з транспортним засобом «TOYOTA RAV4» р/н НОМЕР_2 під керуванням та який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що рухалась на зелений сигнал світлофору по вул. Дніпровська Набережна. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п. 8.7.3.е, 13.1 ПДР України.

Власнику транспортного засобу «TOYOTA RAV4» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 (Позивачу) завдано матеріальних збитків.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року у справі № 753/22685/24, водія ОСОБА_2 , керуючого транспортним засобом «SMART ROADSTER» р/н НОМЕР_1 було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована в ПРАТ «УПСК», відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № 219621608 з лімітом відповідальності ПРАТ «УПСК» у розмірі 160 000,00 грн.

Проте, Відповідно до Звіту № 1326/11-24 від 29.11.2024 року повна вартість матеріального збитку, завданого позивачу значно перевищує розмір лімітів відповідальності Страховика ПРАТ «УПСК».

Таким чином, оскільки потерпілий має беззаперечне право на відшкодування шкоди її заподіювачем у повному обсязі, позивачу має бути безсумнівно відшкодована шкода, завдана внаслідок ДТП. Тому з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і виплаченим страховим відшкодуванням Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 82 Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, що врегульовано ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільний кодекс України (ч. 1 ст. 1187) відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Відповідно до приписів ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 36.1 статті 36 цього ж Закону визначено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 цього ж Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

За приписами пункту 36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона передбачена договором страхування.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, що врегульовано положеннями ст. 1192 ЦК України.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до Звіту № 1326/11-24 від 29.11.2024 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «TOYOTA RAV4» р/н НОМЕР_2 , становить 574 305,34 грн, в той час як ринкова вартість вказаного транспортного засобу до ДТП становить 262 495,13 грн.

Транспортний засіб «TOYOTA RAV4» р/н НОМЕР_2 , конструктивно знищений.

Також відповідно до Звіту № 1326/11-24 від 29.11.2024 року, вартість транспортного засобу «TOYOTA RAV4» р/н НОМЕР_2 , в пошкодженому стані після ДТП (вартість придатних залишків) складає 34 378,21 грн.

Таким чином фактичний розмір шкоди складає різницю між вартістю ТЗ до та після ДТП: 262 495,13 грн. - 34 378,21 грн.= 228 116,92 грн.

Як вказувалося вище, відповідно до полісу №219621608, ліміт відповідальності Страховика Відповідача - 2 за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00 грн.

Отже, з Відповідача 2 на користь Позивача підлягає стягненню матеріальний збиток у розмірі: 228 116,92 грн - 160 000,00 грн = 68 116,92 грн.

На підставі п. 36.6. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню франшиза у розмірі 3 200,00 грн.

Крім того, як вбачається із доданої до цієї позовної заяви копії Платіжної інструкції № 2.75899305.1 від 27.11.2024 року, позивач також поніс витрати на складання оцінки заподіяного збитку у розмірі 5 000,00 грн. Ці витрати також підлягають стягненню із відповідача на користь позивача у порядку розподілу між сторонами судових витрат як витрати на збирання доказів. Таким чином з відповідача слід стягнути 2 500 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 15 000 грн, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений у позовній заяві, вимогам розумності та справедливості не відповідає.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок спричиненої моральної шкоди у позивача порушені нормальні життєві зв`язки, позивачу знадобилися додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач переживала, що з моменту заподіяння ДТП минуло майже чотири роки, а їй досі не було відшкодовано завдану шкоду через що у останньої порушився сон, почалась тривожність, позивача мучили постійні переживання, що призвело до погіршення можливості реалізації нею своїх звичок і бажань.

При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача, то суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які він зазнав в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Однак, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 15 000 грн є надмірною, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню в частині розміру моральної шкоди у сумі 3 000 грн.

Суд зауважує, що дану суму слід стягувати з ОСОБА_2 , як винуватця ДТП, оскільки ПАТ «УПСК» за умовами полісу несе відповідальність лише за майнові збитки, тобто за шкоду спричинену майну.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступних висновків.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави).

Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно із ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно як складність цієї справи, враховуючи предмет спору, а також з огляду на приписи п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача про стягнення з позивача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 4 000 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 9374-2441-1657-1458 від 31.03.2025 про сплату судового збору за майнову вимогу у сумі 1 211 грн 20 коп., та квитанцією № 9374-2440-5892-3663 про сплату судового збору за немайнову вимогу у розмірі 1 211 грн 20 коп. який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за майнову вимогу у розмірі 605 грн 60 коп., за немайнову вимогу 242 грн 24 коп. (15 000 (заявлена сума моральної шкоди) * 20% (сума задоволених вимог)).

Окрім цього позивачем понесені витрати, що пов`язані із залученням спеціаліста для визначення розміру матеріальної шкоди, що становлять 5 000 грн, що підтверджується квитанцією № 8361-8549-1321-8325 від 27.11.2024, які відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача у розмірі 2 500 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Конюшко Дениса Борисовича до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 68 116 (шістдесят вісім тисяч сто шістнадцять) грн 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу за Полісом ОСЦПВВНТЗ № 219621608 у розмірі 3 200 (три тисячі двісті) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по на професійну правничу допомогу 4 000 (чотири тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на складання оцінки заподіяного збитку у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в загальному розмірі 847 (вісімсот сорок сім) грн 84 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

- позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обліково картки платника податків - НОМЕР_3 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обліково картки платника податків - відсутній в матеріалах справи.

Суддя Дмитро ПЕТРОВ