Справа №197/419/25
Провадження №2/197/425/25
Широківський районний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 липня 2025 року

приміщення суду за адресою: вул. Соборна, 86, с-ще Широке, 53700

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гері О.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Слобідської Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У травні 2025 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до суду надійшла позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №00435-07/2024 від 01.07.2024 в розмірі 38 400 грн, та кредитним договором №18349-07/2024 від 18.07.2024 в розмірі 3925 грн, в загальному розмірі 42 325 грн, а також понесені судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. Позивач обґрунтовує позов тим, що зобов`язання за кредитними договорами виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на обумовлену договорами суму. Відповідач зі свого боку не виконав свої зобов`язання за вказаними кредитними договорами. Враховуючи вищевикладене представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами №00435-07/2024 від 01.07.2024 в розмірі 38 400 грн та кредитним договором №18349-07/2024 від 18.07.2024 в розмірі 3925 грн, в загальному розмірі 42 325 грн понесені судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Провадження у справі відкрито 13.05.2025 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст.208-283 ЦПК України заочно.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.

01.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_2 шляхом акцепту оферти у електронній формі укладено кредитний договір №00435-07/2024, згідно з умовами якого відповідач отримав 8000 грн кредитних коштів строком на 120 днів зі стандартною процентною ставкою 1,5% в день. Дата погашення кредиту 29.10.2024.

Відповідно до п.1.6 кредитного договору кредит надається позичальнику у безготівковій формі на рахунок позичальника з використання реквізитів платіжної картки №5168-74хх-хххх-0707.

ТОВ «Стар Файненс Груп» виконало свої зобов`язання за вказаним кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на обумовлену договором суму. Відповідач зі свого боку не виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3426_23 від 27.02.2025, згідно з яким 01.07.2024 було здійснено платіж на суму 8000 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 440402878, призначення платежу: Зарахування 8000 грн на карту НОМЕР_1 .

В подальшому 30.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено Договір факторингу №30102024.

Відповідно до умов Договору факторингу, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №00435-07/2024 від 01.07.2024 року в розмірі 38 400 грн.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №30102024 від 30.10.2024 ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло вправо грошової вимоги за кредитним договором №00435-07/2024 від 01.07.2024 року в розмірі 38 400 грн., з яких: 8000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 14 400 грн заборгованість за процентами; 16000 грн сума заборгованості за пенею.

18 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_2 шляхом акцепту оферти у електронній формі укладено кредитний договір №18349-07/2024, згідно з умовами якого відповідач отримав 1000 грн кредитних коштів строком на 120 днів зі стандартною процентною ставкою 1,5% в день. Дата погашення кредиту 15.11.2024.

Відповідно до п.1.6 кредитного договору кредит надається позичальнику у безготівковій формі на рахунок позичальника з використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 хх-хххх-0707.

ТОВ «Стар Файненс Груп» виконало свої зобов`язання за вказаним кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на обумовлену договором суму. Відповідач зі свого боку не виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» № від 28.02.2025, згідно з яким 01.07.2024 було здійснено платіж на суму 1000 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 1dc259af-e351-4858-8dd8-2da7451fdc59, призначення платежу: Зарахування на карту, маска картки НОМЕР_1 .

В подальшому 30.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено Договір факторингу №30102024.

Відповідно до умов Договору факторингу, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №18349-07/2024 від 18.07.2024 року в розмірі 3925 грн.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №30102024 від 30.10.2024 ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло вправо грошової вимоги за кредитним договором №18349-07/2024 від 01.07.2024 року в розмірі 3925 грн, з яких: 1000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 1575 грн заборгованість за відсотками; 1350 грн сума заборгованості за пенею.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач в праві вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх використання.

Відповідно до укладених між сторонами кредитних договорів кошти надавалися кредитодавцями у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок позичальника, реквізити платіжної картки № НОМЕР_1 .

Факт отримання відповідачем кредитних коштів за договором №00435-07/2024 від 01.07.2024підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3426_23 від 27.02.2025, згідно якого 01.07.2024 було здійснено платіж на суму 8000 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 440402878, призначення платежу: Зарахування 8000 грн на карту НОМЕР_1 .

Факт отримання відповідачем кредитних коштів за договором підтверджується листом ТОВ «Пейтек» № від 28.02.2025, згідно якого 01.07.2024 було здійснено платіж на суму 1000 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 1dc259af-e351-4858-8dd8-2da7451fdc59, призначення платежу: Зарахування на карту, маска картки НОМЕР_1 .

Факт отримання відповідачем кредитних коштів за договором №18349-07/2024 від 18.07.2024 та користування ними підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №13231-25/2024 від 08.05.2024 та листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3466_34 від 30.01.2025, згідно якого 29.04.2024 було здійснено платіж на суму 5000 грн, маска карти НОМЕР_3 , призначення платежу зарахування 5000 грн на карту НОМЕР_4 .

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України)

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір підписано 04.05.2024 за допомогою одноразового ідентифікатора С4962, який було відправлено на номер телефону.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до чч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами №00435-07/2024 від 01.07.2024 та №18349-07/2024 від 18.07.2024 відповідно до розрахунків, наданих позивачем, відповідач має заборгованість в загальному розмірі 42 325 грн.

З огляду на те, що відповідачем не надано інших розрахунків заборгованостей чи відомостей про відсутність таких, суд, ухвалюючи заочне рішення у справі, приймає вказані розрахунки позивача як належні та допустимі докази.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитних договорів, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за ними, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитними договорами №00435-07/2024 від 01.07.2024 та №18349-07/2024 від 18.07.2024 в загальному розмірі 42 325 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Оцінюючи обґрунтованість заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд враховує, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).

Суд виходить із диспозиції ч.1ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі №1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VIгонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.

З приводу наведеного приймається до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано договір про надання правової допомоги № 010-25 від 26.02.2025 укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та адвокатом Колесніковою Іриною Олександрівною; акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги; детальний опис робіт (наданих послуг), що є підставою для задоволення вимоги про відшкодування таких витрат.

Крім цього, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 2 422, 40 гр. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 274, 280-284, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 10, ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 10, ) суму заборгованості: за кредитним договором №00435-07/2024 від 01.07.2024 року в загальному розмірі 38 400 (тридцять вісім тисяч чотириста) грн, з яких: 8000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 14 400 грн заборгованість за процентами, 16 000 грн сума заборгованості за пенею; за кредитним договором №18349-07/2024 від 18.07.2024 року в розмірі 3925 (три тисячі дев`ятсот двадцять п`ять) грн, з яких: 1000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 1575 грн заборгованість за відсотками, 1350 грн сума заборгованості за пенею; а всього стягнути заборгованость за кредитними договорами у загальному розмірі 42 325 (сорок дві тисячі триста двадцять п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 10, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп, а також витрати на правову допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач може оскаржити рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складений 08.07.2025.

С у д д я: О.Г. Геря