Справа № 138/1881/25
Провадження №:2-з/138/10/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2025 м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Київська Т.Б., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за невиконання простроченого грошового зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним вище позовом та заявою про забезпечення позову, яка мотивована тим, що 06.05.2011 рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області у справі №2-522/2011 задоволено позов банку та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку, заборгованість за кредитним договором в сумі 49 297,17 доларів США, з яких: 43804,57 доларів США заборгованість за кредитом; 2862,50 долари США заборгованість по процентам за користування кредитом; 92,33 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 160,31 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 31,48 доларів США штраф (фіксована частина); 2345,99 доларів США штраф (процентна складова); а також судові витрати в сумі 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) гривень, з яких: судовий збір в сумі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили. 15.06.2011 ВДВС Могилів-Подільського МУЮ відкрито виконавче провадження № 27133939 з виконання рішення суду №2-522/2011 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 394 377.36 грн, яке повернуто 24.05.2012 на підставі п.1 ч.1 ст. 47, статтею 50 Закону України Про виконавче провадження (виконавчий документ повернуто без виконання згідно письмової заяви стягувача). 15.06.2011 ВДВС Могилів-Подільського МУЮ відкрито виконавче провадження № 27140509 з виконання рішення суду №2-522/2011 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 394 377,36 грн, яке повернуто 24.05.2012 на тих самих підставах. Відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, заборгованість за кредитом та процентами не сплачують, та мають невиконане основне зобов`язання, визнане судом. Зазначені грошові зобов`язання на даний час не виконані боржником, отже кредитор має право на стягнення з відповідача сум, передбачених положенням ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема, 3% річних, виходячи з наступного розрахунку. Загальна сума трьох процентів річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06.05.2011 у справі №2-522/2011 складає 2038,25 дол. США (три проценти річних). З огляду на наведене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів цієї суми в примусовому порядку. Враховуючи те, що є наявність очевидної небезпеки щодо відчуження спірного нерухомого майна іншим особам та заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, позивач вважає за необхідне: накласти арешт на нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 ; накласти арешт на рухоме майно, а саме:вантажний автомобіль MERCEDES-BENZ, модель 410D, 1995 року випуску, дата останньої реєстрації 19.03.2008, що належить на праві власності ОСОБА_2 , та причіп ПГМФ, модель 8904-01, 2006 року випуску, дата останньої реєстрації 26.10.2007, що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, зокрема, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи таке.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Із роз`яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» слідує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, позивачем необґрунтовано наявність реальних підстав вважати, що відповідачі можуть вчиняти дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги. При цьому, право власності на нерухоме та рухоме майно за відповідачами зареєстроване ще до ухвалення рішення про стягнення заборгованості та з того часу, а саме майже 14 років, відповідачі не вчинили жодних дій щодо відчуження даного майна.

Більш того, з наданої до суду Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №430071146 від 05.06.2025 наявний запис про діючу заборону на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та який належить ОСОБА_1 №4892819 від 28.04.2007, яка внесена на підставі заяви того ж АТ КБ "Приватбанк", однак на підставі іншого договору.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 149-151, 153, 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за невиконання простроченого грошового зобов`язання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.Б.Київська