Справа № 750/8179/25
Провадження № 2/750/2350/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретар Костюк С.О.,

за участю відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відпоідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі Позивач) звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 272831343 від 11.01.2022 у розмірі 15 410,26 грн.

Позов обгрунтований тим, що 11.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідачем було укладено кредитний договір № 272831343 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Цього ж дня ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на банківську картку Відповідача грошові кошти в розмірі 8 800,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Проте, унаслідок невиконання умов укладеного договору Відповідачем утворилась заборгованість по кредиту, яка становить 15 410,26 грн.

Позивач також посилається на те, що 28.11.2018 між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, дію якого згідно додаткових угод подовжено до 31.12.2024). Відповідно до п. 1.3 Договору під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Договір факторингу від 28.11.2018 є рамковою угодою, оскільки він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а з урахуванням визначених строків дії цього договору його виконання здійснювалось не одночасно, а протягом всього часу його дії.

23 лютого 2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

Позивач просить стягнути на свою користь заборгованість по кредиту, яка становить 15 410,26 грн разом із судовими витратами. Розгляд справи просить провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.06.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 10.07.2025 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подала, будь-яких клопотань та заяв від неї не надходило.

У судовому засіданні Відповідач позовні вимоги визнала частково. Вказала, що починаючи 2021 року по січень 2022 року тричі зверталася до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за отриманням мікрокредитів. Останній кредит брала на початку 2022 року у розмірі 8 800 грн, з яких 4 435 грн погасила 10.02.2022. Наступний термін погашення кредиту мав припадати на 10.03.2022, проте у зв`язку початком бойових дій у м. Чернігові, відсутності інтернету та зв`язку з банком, а пізніше вимушеним виїздом за кордон, кошти в оплату кредиту Відповідач не вносила. У подальшому Відповідач спілкувалася з працівниками товариства, просила розстрочити їй сплату нарахованого боргу у розмірі понад 15 000 грн, проте товариство на такі умови не погодилося. Після відступлення первісним кредитором права вимоги по боргу Відповідача Позивачу, представники останнього телефонували та пропонували добровільно погасити суму боргу, яка вже становила 22 000 грн. Відповідач визнає факт отримання кредитних ресурсів та погоджується на погашення суми основного боргу, проте заперечує проти стягнення відсотків за користування кредитом, а також витрат на правову допомогу, які вважає безпідставними та завищеними.

Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

11 січня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідач (разом - Сторони) уклали Кредитний договір № (далі - Договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 30 зворот-33).

Зокрема, Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику (а.с. 40-46), які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого подав Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання (а.с. 12).

При укладенні Кредитного договору Відповідач діяв відповідно до Алгоритму (Порядку) дій споживача в інформаційно- телекомунікаційній системі Первісного кредитора (далі - Алгоритм дій Відповідача) (а.с. 54-55). Порядок дій Відповідача підтверджується Довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора (а.с. 11, 38).

Первісний кредитор діяв відповідно до Алгоритму (Порядку) дій Первісного кредитора (далі - Алгоритм дій Первісного кредитора) (а.с. 63-64).

Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV6РD99. 11.11.2022 о 09:52:45 год., що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі (а.с. 11).

Відповідно до п. 5.4 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, який направляється Товариством на електронну адресу, вказану Відповідачем у Заявці на кредит. Після цього Тоариство направляє позичальнику електронного листа з повідомлення про успішне підписання кредитного договору та вкладений в нього примірник електронного договору, у формі що унеможливлює зміну його змісту.

З наданих Позивачем Порядку дій Споживача в інформаційно телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Отже, заповненням анкети-заяви Позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до п. 1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 8800 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «КОМФОРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Строк кредитування 30 днів до 10.02.2022 (п.1.3,1.7).

Згідно із п. 1.9. кредитного договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються за кожен день користування коштами, починаючи з першого дня користування.

Відповідно до п. 1.9.1 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою, що становить 0,68% від суми Кредиту за час користування ним.

Згідно з п. 1.9.3 Договору нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовується за умови дотримання графіку платежів, який є невід`ємною частиною Договору. У випадку прострочення повернення будь-якого з платежів, умови нарахування процентів за дисконтною карткою скасовуються і до відносин застосовуються умови нарахування процентів за Базовою процентною ставкою, яка становить 2,10 % річних.

Отже сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

11 січня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 8 800,00 грн на банківську карту Позивача № НОМЕР_1 , що підтверджується копією відповідного платіжного доручення (а.с. 13), а також Довідкою, виданою та підписаною електронним підписом ПАТ «Універсал Банк», що здійснював платіж, з якої вбачається, що операція по перерахування коштів відбулась успішно та кошти зараховані на картковий рахунок Боржника (а.с. 110-111).

Згідно з розрахунками заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 25-26) Відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 8 800 грн, оплатила 4 436,00 грн, заборгованість до сплати становить 11 230,51 грн.

За розрахунком ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 24), загальна сума заборгованості за Кредитним договором, на момент подання позовної заяви становить 15 410,26 грн, яка складається з 8 799,20 грн тіла кредиту та 6 611,06 грн -процентів за користування ним.

Розмір заборгованості (15 410,26 грн) також підтверджується випискою Позивача з особового рахунку Відповідача (а.с. 27).

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с. 70-74).

28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 (а.с. 74 зворот).

31 грудня 2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року (а.с. 76-79).

31 грудня 2021 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року (а.с. 81).

31 грудня 2022 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (а.с. 81 зворот).

31 грудня 2023 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с. 83).

Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, що діє протягом визначеного проміжку часу, а саме: 28.11.2018 - 31.12.2024.

Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги - означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Згідно з п. 4.1. Договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього) до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до Відповідача (а.с. 51-52).

23 лютого 2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 23/0224-01 (а.с.65-68).

ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 23.02.2024, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги (а.с. 53).

29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором (а.с. 86-89).

Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 29.05.2025 за Договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 15 410,26 грн (а.с. 61-63).

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Частиною 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачу при пред`явленні вказаного позову необхідно було довести факти укладення кредитного договору, перерахування коштів позичальнику, неналежного виконання позичальником умов договору, виникнення права вимоги до Відповідача.

Суд доходить висновку, що факти виникнення між Позивачем та Відповідачем кредитних правовідносин, отримання Відповідачем та використання коштів, утворення заборгованості по оплаті тіла кредиту та процентів у межах строку кредитування, а також правонаступництва Позивача як кредитора, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.

Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком відсотків за користування кредитними ресурсами.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами у кредитному договорі було погоджено строк кредитування на 30 днів (Дисконтний період), а саме, до 10.02.2022.

Згідно з п. 1.8. Договору сторони даного договору погодили, що встановлений в п. 1.7. договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення сплати протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Кількість днів, на які продовжується Дисконтний період, розраховується, як різниця між поточною датою закінчення Дисконтного періоду та датою ініціації продовження Дисконтного періоду, але не більше 30 днів.

Згідно з пунктом 5.2. строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання і до закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжений з урахуванням умов, передбачених п.1.8 та 1.12.1 Договору.

При цьому, із розрахунку вбачається, що Відповідачем була здійснена оплата на погашення заборгованості, а саме, 10.02.2022 року у розмірі 4435,20 грн, що відповідає сумі нарахованих відсотків за період користування кредитом (147,84 грн х 30 дн.). Таким чином, Відповідачем, у відповідності до п. 1.8 Договору, була вчинена дія, з метою продовження дисконтного періоду та, відповідно, пролонгації договору. Внаслідок цього дисконтний період та, відповідно, строк кредитування, було продовжено до 10.03.2022.

Після цього строку дії договору, шляхом здійснення сплати протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, не продовжувався. Здійснена 04.03.2022 оплата відсотків у розмірі 1053,29 грн не може бути підставою для пролонгації дії договору, оскільки за 21 день з дати останнього продовження такого строку Відповідач мала сплатити 3 159,87 грн.

Відповідно до приписів ч.1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 625 ЦК України регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Поняття строк договору, строк виконання зобов`язання та термін виконання зобов`язання, згідно із приписами ЦК України, мають різний зміст.

Відповідно до ч.1 статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно із ч. 2 статті 251 ЦК України, терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття строк виконання зобов`язання і термін виконання зобов`язання охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно із приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 .03.2018 року у справі №444/9519/12-ц.

У даному випадку строк виконання зобов`язання у повному обсязі, з урахуванням пролонгації, для сторін настав 11.03.2022.

Враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для стягнення з Відповідача заборгованості по відсотках, яка була нарахована в межах строку кредитування, тобто, з 11.01.2022 по 11.03.2022 включно, розмір якої, з урахуванням проведеної Відповідачем поза межами строку кредитування (08.04.2022) оплати по договору у сумі 150,47 грн, складає: 10 755,31 грн.

Отже суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;

Оскільки позов задоволено частково (69,79%), судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 2 422,40 мають бути стягнуті з Відповідача пропорційно у розмірі 1 690,59 грн.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн, надану на підставі договору з адвокатським бюро «Тараненко і партнери» на підставі договору про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 (а.с. 28), Додаткової угоди до нього № 5 від 03.04.2025 (а.с. 76-78).

Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 03.04.2024 (а.с. 34) Позивачу надано послуги на суму 7000 грн, які складаються з складання позовної заяви: 2 год. - 5 000,00 грн, вивчення матеріалів справи: 2 год.- 1 000,00 грн; підготовка та подача адвокатських запитів - 2 год. - 1 000,00 грн.

Стосовно розподілу витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат не є обов`язковими для суду. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Частиною 3 ст. 141 ЦПК України визначено критерії, які враховує суд при розподілі судових витрат, зокрема, суд має оцінити обгрунтованість таких витрат та пропорційність їх до предмету спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Верховний Суд у постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц вказав, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Відповідач у справі заперечувала проти стягнення з неї витрат на професійну правову допомогу, тобто просила їх зменшити до 0,00 грн.

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача за договором про надання професійної правничої допомоги, а також характеру правовідносин, ціни позову, обсягу та реальності наданих адвокатом послуг, необхідності вчинення процесуальних дій, принципів обгрунтованості, співмірності судових витрат та розумності їхнього розміру, суд доходить висновку про необхідність їх стягнення у розмірі 2 000 грн.

Керуючись статтями 77-82, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кридитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором № 272831343 від 11.01.2022 у розмірі 10 755 (десять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 31 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» відшкодування сплаченого при подачі позову судового збору у розмірі 1 690,59 (одна тисяча шістсот дев`яносто) гривень 59 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 (дві тисячі) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС», місцезнаходження: 02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок № 19, офіс 2005, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Олег КОСЕНКО