ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/409/25

Провадження № 22-ц/820/1126/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в складі судді Кутасевич О.Г. від 01 квітня 2025 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що сімейне життя з ОСОБА_2 не склалося через різні характери та погляди на життя, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові між ними, вони припинили сімейні стосунки та спільне проживання з листопада 2022 року, коли відповідач був мобілізований до складу Збройних Сил України, крім того, вона дізналася про подружню зраду.

Тому позивачка просила розірвати шлюб, зареєстрований 04 серпня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №1632, а також просила стягнути з відповідача судові витрати в справі.

Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 квітня 2025 року позов задоволено.

Шлюб, зареєстрований 04 серпня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану умісті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №1632, розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду змінити в частині розміру розподілу витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн. Суд з власної ініціативи, за відсутності відповідного клопотання від сторони відповідача неправомірно зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5000 грн. Вважає, що відповідач фактично погодився із вказаним розміром судових витрат позивача та втратив своє право на заперечення щодо їх нібито неспівмірності з обсягом наданих послуг адвоката, тому у суду не було підстав для зменшення розміру судових витрат за відсутності поданого відповідачем клопотання про зменшення таких судових витрат. Пунктом 4.2 договору про надання правничої допомоги від 31.01.2025 року визначено гонорар адвоката у фіксованому розмірі 20000 грн. Суд не взяв до уваги висновки, викладені в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

В іншій частині рішення суду не оскаржується в апеляційному порядку і не переглядається апеляційним судом.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що професійну правничу допомогу у цій справі позивачці надавав адвокат Іваніцький А.М. згідно договору про надання правничої допомоги від 31 січня 2025 року.

Згідно п. 4.2 договору про надання правничої допомоги від 31.01.2025 року за правничу допомогу, передбачену в п. 2.1 договору розмір гонорару адвоката встановлюється на основі фіксованого розміру та становить 20000 грн. Вказаний розмір гонорару адвоката враховує час, який буде витрачений адвокатом на надання правничої допомоги згідно за цим договором. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

На підтвердження виконання умов договору надано квитанцію до прибуткового касового ордера №31012025 від 31.01.2025 року про сплату ОСОБА_1 20000 грн. адвокату Іваніцькому А.М.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Розподіляючи судові витрати, суд першої інстанції виходив з того, що розірвання шлюбу є нескладною справою, яка розглядалася в порядку спрощеного провадження, без участі сторін, представника позивачки, предмет доказування не потребував значного збору доказів, тому розмір витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити до 5000 грн.

Доводи апелянта про помилковість цього висновку суду є необґрунтованими, зважаючи на таке.

Так, згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат.

За змістом ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката можуть бути: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу, уповноваженого на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд першої інстанції правильно констатував, що за змістом практики Верховного Суду суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі №211/3113/16-ц).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року, справа №922/1964/21).

Ті ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що судові повістки про розгляд справи, копія позовної заяви з додатками направлялися ОСОБА_2 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній» (а.с. 59, 50, 51). Як зазначено позивачкою ОСОБА_1 у позовній заяві, відповідач з листопада 2022 року мобілізований до Збройних Сил України, в складі яких і досі здійснює захист держави від збройної агресії російської федерації. Ця обставина об`єктивно перешкоджала йому брати участь у розгляді справи та реалізовувати свої процесуальні права.

Водночас, як вбачається зі справи, правнича допомога позивачці у справі полягала у складанні позовної заяви та подачі 2 клопотань про участь у справі в режимі відеоконференції та розгляд справи за відсутності представника позивача.

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції справедливо оцінив складність справи та обсяг наданих адвокатом послуг і з врахуванням принципу розумності та співмірності витрат, що підлягають розподілу між сторонами, дійшов правильного висновку про стягнення їх з відповідача в сумі 5000 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 03 липня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк