Справа № 712/7358/25
Провадження № 2/712/3200/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Пономаря В.О.,

за участю секретаря судового засідання Безрукової Д.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та відповідача

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на своє утримання.

У заяві зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею. Відповідач, як батько, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не надає матеріальної допомоги, що є порушенням обов`язку, передбаченого ст. 180 СК України.

Позивачка також вказує, що є особою з інвалідністю II групи по загальному захворюванню (захворювання нирок), перебуває під постійним наглядом лікарів та потребує коштів на лікування. Її джерела доходу - мінімальна заробітна плата за місцем роботи в ТОВ «ГРІН ТРЕЙН» та пенсія по інвалідності.

Стверджує, що відповідач є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ТРЕЙН», має значні прибутки, що підтверджується фінансовою звітністю підприємства. Вказані обставини, на переконання позивачки, свідчать про матеріальну забезпеченість відповідача та його реальну здатність сплачувати аліменти в заявленому розмірі.

З огляду на зазначене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 20 000,00 грн щомісячно до досягнення ним повноліття; стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 10 000,00 грн щомісячно; допустити негайне виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримала вимоги, з мотивів наведених у позовній заяві.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Водночас у судовому засіданні частково визнав позов не заперечував щодо стягнення аліментів на дитину в розмірі 2 000,00 грн, що, як він вважає, є співмірним з розміром його заробітної плати, який становить 16 150 грн. Щодо стягнення аліментів на дружину позивач заперечив проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що остання працює та отримує заробітну плату, за рахунок якої може забезпечити свої потреби. Також повідомив, що ТОВ «ГРІН ТРЕЙН» два останній роки було збитковим у зв`язку з цим у травні 2025 року він продав свою частку в цьому товаристві.

Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення

Позовна заява ОСОБА_3 29.05.2025 надійшла до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.06.2025 відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Суд 07.07.2025 перейшов до стадії ухвалення рішення.

ІІ. Мотивувальна частина рішення

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Щодо стягнення аліментів на дитину

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У цій справі судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 06.08.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області.

У шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_3 посилалася на те, що останнім часом відповідач негативно до неї ставиться. Не піклується про неї та їхнього сина. Вигнав їх з дому та відмовився від надання коштів на їх утримання.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей від 6 до 18 років у розмірі 3 ?196 грн. Отже, запропонована відповідачем сума аліментів у розмірі 2?000,00 грн на місяць є значно меншою за встановлений мінімум.

Водночас, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 181 та ст. 182 СК України, аліменти можуть бути стягнуті в твердій грошовій сумі, яка повинна бути необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дитини. Суд враховує, що заявлений позивачкою розмір аліментів - 20?000,00 грн на місяць - у понад шість разів перевищує встановлений законом прожитковий мінімум для дитини. Жодного документального обґрунтування на підтвердження необхідності такого розміру витрат на дитину позивачкою не надано. Зокрема, не долучено розрахунків фактичних витрат на забезпечення потреб дитини (харчування, лікування, навчання, дозвілля, інше), які б підтверджували потребу у зазначеній сумі.

Крім того, суд ураховує, що обов`язок щодо утримання дитини несе кожен із батьків (ст. 180 СК України), а отже, і позивачка має нести витрати на утримання сина пропорційно до своїх можливостей.

Щодо платоспроможності відповідача, суд бере до уваги, що, за поясненнями самого відповідача та наданою ним довідкою, його офіційний дохід складає 16?150 грн на місяць. Разом із тим, суд критично оцінює твердження відповідача про неспроможність сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж 2?000,00 грн, у зв`язку з низькими доходами. Як убачається з матеріалів справи, відповідач донедавна був засновником ТОВ «ГРІН ТРЕЙН», активи якого, відповідно до інформації з відкритих джерел (Opendatabot), станом на травень 2025 року перевищували 14 млн грн. Навіть з урахуванням того, що відповідач продав свою частку в зазначеному товаристві, суд виходить із того, що така частка мала істотну вартість, а отже, відповідач міг одержати значні кошти внаслідок її відчуження пропорційно розміру його частки, або суму, визначену в результаті корпоративної угоди з іншими учасниками.

Будь-яких доказів щодо фактичного використання виручених коштів, документального підтвердження їх повного витрачання чи відсутності заощаджень відповідач не надав, що не дозволяє суду встановити обмеженість його фінансових можливостей.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що розмір аліментів у 2?000,00 грн на місяць, запропонований відповідачем, є неспівмірним його майновому стану та не відповідає інтересам дитини. Водночас і заявлена позивачкою сума у 20?000,00 грн є завищеною та не підтверджена конкретними потребами дитини. З урахуванням принципу справедливості, розумності та необхідності забезпечення належного рівня життя для дитини, суд вважає обґрунтованим визначити розмір аліментів у сумі 6?000,00 грн щомісячно, що майже у два рази перевищує розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відповідає фінансовим можливостям відповідача та забезпечує інтереси дитини.

Одночасно суд зазначає, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Щодо стягнення аліментів на дружину

За положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч. 3 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Частинами 1 та 2 ст. 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (ст. 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі.

Згідно з положеннями ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності, у разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

У постанові від 24.06.2021 у справі № 759/6629/19 Верховний Суд зазначив, що призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його.

Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2024 від 29.10.2024 ч. 4 ст. 75 СК України визнано такою, що не відповідає Конституції України, а саме те, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у цьому ж рішенні вказав, що нужденність одного з подружжя, який є непрацездатним, повинна встановлюватися із урахуванням співвідношення між його заробітною платою, пенсією, іншими доходами та тими потребами, які є важливими для його нормального життєзабезпечення.

Конституційний Суд України зазначає, що потребу в матеріальній допомозі за наявності спору слід визначати в судовому порядку у кожному конкретному випадку у спосіб зіставлення доходів і витрат позивача та відповідача, а також перебування в особи (відповідача) на утриманні інших осіб (батьків, дітей від інших шлюбів тощо), що дасть можливість повною мірою визначити матеріальну потребу одного з подружжя і можливості іншого з подружжя в наданні утримання (аліментів) та забезпечить тому з подружжя, хто є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, можливість її отримати, а призначення особі відповідної пенсії або іншої соціальної виплати не може залежати від виплат, які здійснює один із подружжя на утримання іншого з подружжя. Призначення державою соціальних виплат не може впливати на призначення аліментів на утримання одного з подружжя або ж виключати можливість такого призначення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено на 2025 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність 2 361 гривень.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що із серпня 2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі

Відповідно до довідки від 14.06.2023 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи. Висновок про умови та характер праці: працепристосування.

Встановлено, що розмір пенсії по інвалідності у січні та лютому 2025 року становив 2 980 грн, в березні 3 323,00 грн. Місячна заробітна плата ОСОБА_3 , яка працює на посаді менеджера в ТОВ «Грін Трейн» становить 8 470,00 грн.

Суд враховує той факт, що позивач ОСОБА_3 періодично проходить лікування, і згідно медичної документації, їй рекомендовані певні ліки. Водночас на підтвердження понесених витрат позивачем не надано жодного документу, а більшість медичних документів датовані ще 2003-2005 роками.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінюючи обставини справи, суд виходить із того, що позивачка дійсно має статус особи з інвалідністю ІІ групи, що підтверджено висновком МСЕК. Проте відповідно до вимог ст. 75, 79 СК України, сам по собі факт інвалідності не є безумовною підставою для задоволення вимог про стягнення аліментів на утримання одного з подружжя. Суд повинен оцінити, чи існує реальна потреба в матеріальній допомозі, а також чи має інший з подружжя фінансову можливість таку допомогу надавати.

Як убачається з матеріалів справи, позивачка отримує пенсію по інвалідності у розмірі 3 323,00 грн та заробітну плату в розмірі 8 470,00 грн, тобто загальний дохід позивачки становить понад 11 000 грн щомісяця, що перевищує встановлений законом прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність (2 361 грн, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»).

Також позивачка не надала суду належних доказів, які б свідчили про реальні додаткові витрати на лікування чи інші життєво необхідні потреби. Подані нею медичні документи переважно датовані 20032005 роками та не відображають актуального стану здоров`я і медичних витрат за останній період. Витрати на медикаментозне забезпечення, зазначені лише в загальних формулюваннях, без належного підтвердження у вигляді чеків, рецептів чи довідок щодо вартості лікування.

Суд також бере до уваги той факт, що позивачка працевлаштована, має щомісячний стабільний дохід. При цьому будь-яких об`єктивних перешкод до продовження трудової діяльності в матеріалах справи не встановлено. Це свідчить про відсутність належного доказового обґрунтування реальної потреби у додатковому матеріальному забезпеченні з боку іншого з подружжя.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що позивачка не довела наявність сукупності обставин, передбачених ст. 75 СК України, для задоволення позову в частині стягнення аліментів на її утримання, зокрема відсутності достатнього доходу та реальної потреби у додатковій допомозі, яку міг би забезпечити відповідач.

Враховуючи встановлені обставини у справі, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дружини потрібно відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, як позивача у цій справі з вимогами про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позов задовольняється частково, з відповідача в дохід держави необхідно стагнути суму пропорційну від задоволених вимог, а саме стягнути 242,20 грн судового збору (1211,20 грн (розмір судового збору)* 20 % (частка на яку задоволено позовні вимоги).

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 49, 81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн починаючи з 29.05.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 242 (двісті сорок дві) грн 20 (двадцять) коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 11.07.2025.

Найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя В.О. Пономар