УХВАЛА

07 липня 2025 року

м. Київ

справа № 754/7216/23

провадження № 61-7863ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 травня 2025 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Перший український експертний центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 6 888,14 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Перший український експертний центр» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 6 888,14 грн та понесені по справі судові витрати зі сплати судового збору 2 684,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року повернуто у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги (несплата судового збору).

15 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 02 травня 2025 року, посилаючись на те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

У зв`язку з кібератакою на інформаційно-комунікаційну систему Верховного Суду (акт від 06 червня 2025 року № 1) сервіс приймання та відправки процесуальних документів через підсистему «Електронний суд» було призупинено. 20 червня 2025 року відновлено приймання процесуальних документів засобами підсистеми «Електронний суд».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2025 року справу розподілено судді-доповідачеві Синельникову Є. В., судді, які входять до складу колегії: Осіян О. М., Шипович В. В.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

ОСОБА_1 порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки ухвалу Київського апеляційного суду від 02 травня 2025 року отримано лише 11 червня 2025 року, що підтверджується листом Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року.

Враховуючи вказані заявницею обставини, строк на касаційне оскарження на підставі частин другої, третьої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України доцільно поновити.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.

Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (частина перша статті 176 ЦПК України). Водночас судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд апеляційної інстанції встановив, що при поданні позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2 684 грн 00 коп. Тому розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції становить 4 026 грн 00 коп. (2 684 грн 00 коп. (сплачений судовий збір за подання позовної заяви) х 150 %).

Оскільки при поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 не сплатила судовий збір та, відповідно, не додала до апеляційної скарги документів на підтвердження його сплати, Київський апеляційний суд ухвалою від 27 листопада 2024 року залишив апеляційну скаргу без руху.

Заявниця наполягає на тому, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 160/15864/20 (провадження № 11-177апп21) зазначено, що стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У цій справі ОСОБА_1 не подавала позов, не зверталася за захистом своїх прав до суду. Судом першої інстанції вирішено позовні вимоги ТОВ «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Тому слід визнати правильним висновок суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_1 має сплатити збір за подання апеляційної скарги на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (частина друга статті 357 ЦПК України).

Частиною першою статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Встановивши, що ОСОБА_1 вимоги ухвали Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року не виконала, не сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року, апеляційний суд обґрунтовано повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала.

За загальним правилом, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з належним чином оформленою апеляційною скаргою.

Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права при поверненні апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

КлопотанняОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

ПоновитиОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 02 травня 2025 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 травня 2025 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович