Справа № 646/3347/25
№ провадження 2/646/2516/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 р. м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Шиховцової А.О.,

за участю секретаря судового засідання Святолуцької К.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» через систему «Електронний суд» звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.04.2021 по 31.01.2025 у розмірі 9 503,50 грн., суму інфляційного збільшення заборгованості за період з 01.05.2023 по 31.01.2025 у розмірі 1 035,51 грн. та 3 % річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.05.2023 по 31.01.2025 у розмірі 377,54 грн., що в загальному розмірі складає 10 916,55 грн., а також просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу розміром 7 000 грн.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що ОСОБА_2 є власницею квартири загальною площею 69,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03 травня 2012 року. 25 вересня 1997 року власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 створено та зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота». Протоколом загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» від 13 серпня 2020 року закріплено рішення про встановлення розміру внесків на управління та утримання будинку та прибудинкової території для власників нежитлових приміщень - 4,50 грн за 1 кв м; розміри внесків до ремонтного фонду для власників нежитлових приміщень у розмірі 1,00 грн за 1 кв м.

За результатами проведених загальних зборів, голосування та письмового опитування 28.08.2020 складено протокол загальних зборів, яким зафіксовано прийняте співвласниками багатоквартирного будинку рішення щодо встановлення нового тарифу по оплаті послуг на утримання будинку та прибудинкової території для всіх співвласників у розмірі 5,50 грн.

Протоколом засідання правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» № 01/21 від 02 березня 2021 року встановлено новий тариф у розмірі 5,50 грн, розрахований відповідно до кошторису на 2020 рік та прийнятий загальними зборами співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» від 13 серпня 2020 року, встановити з 01 березня 2021 року.

Таким чином, розмір щомісячних внесків відповідачки складав з березня 2021 року 379,50 грн (69,0 кв м х 5,50 грн).

Представник позивача зазначив, що відповідач з березня 2021 року не виконує належним чином обов`язків щодо сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 за період з 01.04.2021 по 01.02.2025 сформувалась заборгованість у розмірі 9503,50 грн. Протягом спірного періоду відповідач частково сплачувала суми внесків на утримання будинку та прибудинкової території.

Також позивачем нарахована сума інфляційного збільшення заборгованості за період з 01 травня 2023 року по 31 січня 2025 року в розмірі 1035,51 грн та 3 % річних від простроченої суми за період з 01 травня 2023 року по 31 січня 2025 року в розмірі 377,54 грн.

Ухвалою суду від 25.04.2025 відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

28.05.2025 від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив та заява про застосування позовної давності, відповідно до якого представник відповідача просила застосувати позовну давність до позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» та задовольнити частково заборгованість, яка утворилася у період з 15.04.2022 по 31.01.2025 у сумі 6015,00 грн., суми інфляційного збільшення за період з 01.01.2024 по 31.01.2025 у сумі 797,56 грн., 3% річних від суми простроченої заборгованості за період з 01.01.2024 по 31.01.2025 у сумі 250,74 грн., що складає разом 7063,30 грн., а також витрати на послуги адвоката у розмірі 3000,00 грн. Представник відповідача зазначила, що відповідач має серйозні вади здоров`я, тому сплачувала за комунальні послуги за можливістю, оскільки не має стабільного доходу та вимушена сплачувати лікування. У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України відповідач виїхала за межі України, де і перебуває наразі. Представник відповідача зазначила, що позивачем нараховано суми штрафних санкцій за несвоєчасну та неповну оплату за послуги з утримання та прибудинкових територій, нараховані з травня 2023 року по день подання позову 15.04.2025, водночас період у вісім місяців (з травня по грудень 2023 року) включено до розрахунку безпідставно та незаконно, а отже задоволенню не підлягає. Також представник позивача вважає, що оскільки позивач подав позовну заяву до суду 15.04.2025, то позовна давність починає перебіг з 15.04.2022. Позовна давність внаслідок здійснення відповідачем платежів не зумовлює переривання строку позовної давності. Вимоги позивача щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правову допомогу представник відповідача вважає завищеними, тому просив стягнути адвокатські витрати в розмірі 3000,00 грн.

30.05.2025 від представника позивача через «Електронний суд» надійшла заява, в якій він зазначив, що відзив поданий з порушенням строків, тому не має бути взятий до уваги судом.

Представник позивача ОСББ «Висота» у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судових засідань повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Клопотання про відкладення судового засідання від відповідача до суду не надійшло.

Так, у матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, відповідач виклав свою правову позицію з даного спору.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами п. 5 ч. 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд також враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

При цьому суд також зазначає, що відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (п. 109 рішення у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Беручи до уваги те, що відповідач мав достатній час скористатися своїми правами, визначеними ЦПК України на надання всіх необхідних доказів, заяв, клопотань тощо для підтримання своєї правової позиції, ненадання обґрунтованого клопотання про відкладення судового засідання суду від нього, суд з метою недопущення невиправданого затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності відповідача ОСОБА_1 та її представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_3 , що також підтверджується копією договору купівлі-продажу від 03.05.2012, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою М.В. за реєстровим № 393.

25 вересня 1997 року співвласниками багатоквартирного будинку 1 створено та зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.06.2023.

Відповідно до п.1.1 Статуту в редакції від 2016 року ОСББ «Висота» створено власниками багатоквартирного будинку, що розташований за місцезнаходженням: АДРЕСА_2 , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», створення якого затверджено розпорядженням виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів від 25 вересня 1997 року №703.

Відповідно до п.2.1 Статуту метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.

Пунктом 3.2 Статуту встановлено, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори, які вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання.

Відповідно до п.3.3 Статуту до виключної компетенції загальних зборів належить визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Згідно з п.3.14 Статуту до компетенції правління ОСББ «Висота» належить здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно із законодавством.

Пунктом 5.2 Статуту встановлений перелік зобов`язань співвласників багатоквартирного будинку, зокрема, співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Як вбачається зі змісту протоколу загальних зборів ОСББ «Висота» від 13 серпня 2020 року прийнято рішення про встановлення розміру оплати на утримання будинку та прибудинкової території для власників квартир у розмірі 4,50 грн. за 1 кв. м.

Протоколом засідання правління ОСББ "Висота" №01/21 від 02.03.2021 було вирішено новий тариф встановити у розмірі 5,50 грн за 1кв.м., розрахований відповідно до кошторису на 2020 рік та прийнятий Загальними зборами співвласників ОСББ "Висота" від 13.08.2020, що прийнято встановити з 01.03.2021.

Аналогічна інформація викладена в калькуляції на 2020 рік та на 2021 рік.

Позивач направив за вих. №83 від 27.09.2024 на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості протягом десяти днів з дня отримання вимоги у загальній сумі 8406,00 грн.

За розрахунком Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати внесків на управління та утримання будинку та прибудинкової території та внесків до ремонтного фонду за період з 01.04.2021 по 01.02.2025 складає 9503,50 грн.

Також Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Висота» нарахована сума інфляційного збільшення заборгованості за період з 01.05.2023 по 31.01.2025 у розмірі 1 035,51 грн. та 3 % річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.05.2023 по 31.01.2025 у розмірі 377,54 грн.

Отже, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території в будинку, де знаходяться нежитлові приміщення відповідача, які є його власністю.

Положеннями ч. 1 ст.2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом першим статті сьомої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, крім того, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 221/515/15-а, а також в постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц.

Статтями319,322 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.1Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон 2866-ІІІ) об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону 2866-ІІІ об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Відповідно до ст. 10 Закону 2866-ІІІ вищим органом управління об`єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких належить, зокрема, затвердження статуту об`єднання, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Згідно зі ст. 12 Закону 2866-ІІІ управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.

Відповідно до ст. 15 Закону2866-ІІІ співвласник зобов`язаний виконувати вимоги статуту об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі тощо.

Статтею 16 Закону 2866-ІІІ передбачено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.

Положеннями статті 20 Закону2866-ІІІ визначено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 загальною площею 69,0 кв.м., то відповідно до п. 5 ч. 1ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» він є співвласником цього будинку та зобов`язана оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги (п. 10 ч. 1ст. 7 цього ж Закону).

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язана своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ № 572 від 08 жовтня 1992 року(в редакції постанови від 24 січня 2006 р. № 45) власник та наймач (орендар) квартири, серед іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З аналізу досліджених судом письмових доказів встановлено, що у відповідача ОСОБА_1 , як власника квартири у багатоквартирному житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , виникли зобов`язання перед ОСББ «Висота» щодо сплати платежів за надані комунальні послуги. При цьому, позивач виконує свої обов`язки та забезпечує надання відповідачу послуг з утримання будинку та прибудинкової території за даною адресою.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань з приводу сплати щомісячних внесків у нього утворилась заборгованість перед ОСББ «Висота» з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.04.2021 по 01.02.2025 у розмірі 9503,50 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Відповідно до ст.10 Закону 2866-ІІІ рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Відповідно до ст. 13 Закону2866-ІІІ у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.

Відповідно до ст.17 Закону 2866-ІІІ об`єднання співвласників багатоквартирного будинку вправі вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтних фондів.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно з наданим позивачем розрахунком відповідачу ОСОБА_1 нарахована сума інфляції за весь час прострочення у розмірі 1035,51 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 377,54 грн за період з 01.05.2023 по 31.01.2025.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності щодо основної заборгованості, інфляційних втрат та 3 % річних суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин.

30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»набрав чинності 02 квітня 2020 року, у вказаному пункті прямо вказано про продовження строків позовної давності на строк дії карантину, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину.

Разом з тим, з 24 лютого 2022 року дотепер в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (з наступними змінами).

Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії. Вказаний Закон набрав чинності 17 березня 2022 року.

Наведене свідчить, що законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своєї прав та інтересів.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з позовними вимогами з межах строку позовної давності, який був продовжений у порядку пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Отже, підстави для застосування строків позовної давності відсутні.

Отже, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за надані позивачем послуги, а також стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Що стосується витрат, понесених на професійну правову допомогу, суддя зазначає таке.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі№ 755/9215/15-цта в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі№ 922/445/19міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі№ 648/1102/19та від 11 листопада 2020 року у справі№ 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі№ 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження№ 61-13608св20).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).

Матеріали справи свідчать про те, що інтереси Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» представляє адвокат Міліруд Є.О., який діє на підставі адвокатської угоди № 222012 про надання правничої допомоги від 21 лютого 2022 року, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1242524 від 25 лютого 2025 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ № 000450 від 13 жовтня 2017 року та вказаним адвокатом було підготовлено позовну заяву, клопотання про розгляд справи без участі позивача.

31 січня 2025 року між адвокатом Міліруд Є.О. та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Висота» укладено додаткову угоду № 23 до адвокатської угоди про надання правничої допомоги № 222012 від 21 лютого 2022 року про те, що вартість послуг за даною угодою визначається сторонами в розмірі 7000,00 грн, які сплачуються до 30 квітня 2025 року.

15 квітня 2025 року між адвокатом Міліруд Є.О. та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Висота» складено акт наданих послуг до додаткової угоди № 23 від 15 квітня 2025 року, за яким виконавець надав, а клієнт прийняв наступні юридичні послуги, а саме: представництво інтересів клієнта в Червонозаводському районному суді м. Харкова у цивільній справі про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які полягають у наступному: вивчення документів та формування правової позиції; аналіз судової практики по взаємовідносинам даної категорії; підготовка та подача позовної заяви з додатками; підготовка процесуальних документів у вигляді клопотань та заяв по суті справи. Вартість послуг виконавця за цим актом складає 7000,00 грн.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, а також клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суддя вважає справедливим і співмірним стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» 4000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 259, 263-265ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.04.2021 по 31.01.2025 у розмірі 9503,50 грн, а також суму інфляційних втрат у розмірі 1035,51 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 377,54 грн. за період з 01.05.2023 по 31.01.2025, що складає в загальному розмірі 10916 (десять тисяч дев`ятсот шістнадцять) грн. 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота», ; адреса: м. Харків, вул. Вернадського, буд. 1;

представник позивача - адвокат Міліруд Євген Олександрович, адреса для листування: 61058, м. Харків, м-н Свободи, буд. 7, корп. 1, оф. 419, діє на підставі ордеру серії АХ №1242534 від 25.02.2025 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2153 від 13.10.2017;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

представник відповідача адвокат Зайцева Ольга Олександрівна, адреса для листування: АДРЕСА_4 , діє на підставі ордеру серії АХ №1263381 від 28.05.2025 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №940 від 15.04.2011.

Суддя А.О. Шиховцова