ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6228/23
провадження № 2/753/590/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Додаткове)

30 травня 2025 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Кулика С.В., за участю секретаря Боярської Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву адвоката Луцак Інни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 08.05.2025 року було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення права власності. Від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якого остання просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у справі, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 73500,00 грн.

Від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в обґрунтування якого зазначено, що вказані витрати не є співмірними, представником відповідача було здійснено такі фактичні види правничої допомоги, як написання відзиву, подання клопотання про долучення доказів та присутність у судових засідання. Зазначено, що більшість судових засідань відкладалось або оголошувалась перерви у зв`язку з вирішення питання щодо витребовуванням судом доказів у третьої сторони, яка свідомо весь час їх не надавала, чим тривалість розгляду справи збільшувалось. Враховуючи, що заявлена сума є надмірною для позивача та членів її сім`ї та неспівмірною зі складністю справи, просить у разі встановлення підстав для стягнення витрат на правничу допомогу на користь відповідача, зменшити розмір понесених витрат до 10000,00 грн.

Учасники в судове засідання не з`явились.

Представник відповідача надала заяву про проведення судового засідання без її участі.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд приходить до наступного.

В провадженні Дарницького районного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення права власності.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 08.05.2025 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення права власності, було відмовлено.

На підтвердження витрат на правову допомогу, представником відповідача було надано договір № 13/09-1 від 13.09.2023 року про надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг № 09/05-1 від 09.05.2025 року, рахунок на оплату послуг № 09/05-1 від 09.05.2025 року, прибутковий касовий №2 від 12.05.2025 року про сплату ОСОБА_1 , грошових коштів у розмірі 33500,00 грн., згідно договору № 13/09-1

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову - на позивача, у разі задоволення позову - на відповідача.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У разі недотримання вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (ч. 2 ст. 16 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У постанові Великої Палати Верховного Суду 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц зроблено висновок, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

У постанові Великої Палати Верховного Суду 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18, зроблено висновок, що якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу

Враховуючи наведене, беручи до уваги співмірність складності справи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи час який справа перебувала на розгляді, враховуючи що витрати на правову допомогу у розмірі 73500,00 грн., становить надмірний тягар для іншої сторони, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню частково в розмірі 20000,00 грн., що буде відповідати вимогам розумності, справедливості та пропорційності.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Луцак Інни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.В. Кулик