Справа №569/5968/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі - позивач), діючи через свого представника Столітнього М.М., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 30 960 грн 00 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 вересня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 3987003 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 4 000 грн 00 коп., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала.

24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») було укладено Договір факторингу № 24/05/2024, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило, а позивач набув право грошової вимоги до відповідача.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 4 000 грн 00 коп. - тіло кредиту, 18 960 грн 00 коп. нарахованих процентів первісним кредитором, 8 000 грн 00 коп. нарахованих процентів позивачем, всього 30 960 грн 00 коп.

20 червня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову.

У відзиві вказав, що у матеріалах справи немає виписок із журналів входів до ІТС, відомостей BankID чи інших засобів, що підтверджують особистий доступ відповідача до системи позивача. Також не надано жодного повідомлення із одноразовим кодом (SMS, email), який міг би підтвердити надсилання ідентифікатора відповідачу, тобто не доведено, що відповідач дійсно отримала і ввела у систему обіцяний код, необхідний для акцепту.

Немає кваліфікованого електронного підпису відповідача. У кредитному договорі зазначено лише «підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором B645», але не доведено походження цього ідентифікатора. У матеріалах відсутній сертифікат або витяг, які б офіційно засвідчили застосування саме такого способу підпису. Також жоден доказ не вказує, що цей код був згенерований і використаний саме за участю відповідача.

Немає жодного іншого електронного підпису чи ідентифікатора. В договорі не міститься кваліфікованого електронного підпису відповідача, усі дії з її боку відсутні. Таким чином відсутнє підтвердження ідентифікації та надсилання рішення (акцепту) відповідачем, що саме по собі ставить під сумнів факт укладення договору.

Також, позивач не надав жодних документальних підтверджень фактичної передачі кредиту. У матеріалах справи відсутні платіжні доручення або інші банківські документи з призначенням платежу, заяви позичальника про отримання коштів, виписки по рахунку відповідача чи електронні підтвердження переказу кредиту.

При цьому, наданий позивачем розрахунок заборгованості є по суті лише припущенням щодо боргу, не підтвердженим первинними документами, він не має доказової сили. Жодні належні та допустимі докази існування заборгованості відповідача перед позивачем відсутні.

Окрім того, всі умови договору щодо процентів і санкцій, що перевищують законодавчі межі, є нікчемними.

Позивачем також пропущено строки позовної давності, оскільки позичальник за договором споживчого кредиту здійснив платежі протягом 2021 року (останній 09 листопада 2021 року) і за загальним правилом трирічний строк позовної давності починався з дати прострочення (листопад 2021 року), тому цей строк сплинув у листопаді 2024 року (3 роки після останньої виплати). Позов кредитора, поданий пізніше, був пред`явлений після спливу строку позовної давності, відповідно має бути залишений без задоволення.

24 червня 2025 року представник позивача Столітній М.М. подав відповідь на відзив, в якій просив позов задовольнити в повному обсязі.

У відповіді на відзив вказав, що електронні кредитні договори підписуються за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Так, на підтвердження укладання Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту з ТОВ «Лінеура Україна», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «В645», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, і що свідчить про те, що відповідач ознайомилася та погодилася з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір.

Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору, здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».

Сума заборгованості за Договором розрахована у відповідності до Розрахунку заборгованості від ТОВ «Лінеура Україна». Як первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» здійснило розрахунок відповідно до умов Договору. І, оскільки ТОВ «Лінеура Україна» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.

Також, відповідно до умов п. 1.3 Договору № 3987003 строк кредиту 350 днів: з 17 вересня 2023 року по 01 вересня 2024 року. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 3987003 від 17 вересня 2023 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 26 960 грн 00 коп. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 18 960 грн 00 коп., проценти нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у сумі 8 000 грн 00 коп.).

Відтак, сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.

Разом з позовною заявою представником позивача ОСОБА_3 подано клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2025 року задоволено.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронних документів. У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_3 просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника.

Відповідач та її представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу та довідкою про доставку SMS. Про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 17 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 3987003 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі кредитний договір).

Відповідно до п.1.1 кредитного договору укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС Товариства.

Відповідно до п.1.2 кредитного договору на умовах, встановлених Договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Тип кредиту кредит. Сума кредиту складає 4 000 грн 00 коп.

Згідно з п.1.3 кредитного договору строк кредиту 350 днів.

Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що тип процентної ставки фіксована. Стандартна процента ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору.

Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 .

Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Відповідно до пп. 5.1.3 п. 5.1 кредитного договору товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта, але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення.

Відповідно до Додатку 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3987003 від 17 вересня 2023 року сторонами узгоджено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, де загальна вартість кредиту складає 32 000 грн 00 коп., з який сума кредиту 4 000 грн 00 коп., сума процентів за користування кредитом 28 000 грн 00 коп.

Для підписання кредитного договору відповідачем використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «В645».

ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 4 000 грн 00 коп. шляхом зарахування 17 вересня 2023 року кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_3 , яка емітована на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою ТОВ «УПР» № 1697-3105 від 31 травня 2024 року та відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 13 квітня 2025 року №20.1.0.0.0/7-250407/99360-БТ, наданою на виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2025 року про витребування доказів.

Згідно розрахунку заборгованості за Договором №3987003 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 вересня 2023 року, який складений ТОВ «Лінеура Україна», станом на 24 травня 2024 року заборгованість відповідача складала 22 960 грн 00 коп., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 4 000 грн 00 коп.; сума заборгованості за відсотками 18 960 грн 00 коп.

24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, був укладений Договір факторингу №24/05/2024, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього Договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта, - підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості.

До Договору факторингу №24/05/2024 від 24 травня 2024 року приєднані підписаний Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №24/05/2024 від 24 травня 2024 року, Реєстр боржників (витяг) як Додаток № 1 до Договору факторингу №24/05/2024 від 24 травня 2024 року, платіжні інструкції №412 від 30 травня 2024 року, №417 від 31 травня 2024 року, №418 від 31 травня 2024 року, №419 від 31 травня 2024 року, №410 від 30 травня 2024 року, №411 від 30 травня 2024 року про сплату коштів за Договором факторингу №24/05/2024 від 24 травня 2024 року.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №24/05/2024 від 24 травня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №3987003 в розмірі 22 960 грн 00 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 4 000 грн 00 коп.; сума заборгованості за відсотками 18 960 грн 00 коп.

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за Договором №3987003 про надання споживчого кредиту від 17 вересня 2023 року за 100 календарних днів (25 травня 2024 року 01 вересня 2024 року) сума заборгованості відповідача за відсотками за вказаний період становить 8 000 грн 00 коп.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Лінеура Україна» 27 травня 2024 року повідомило відповідача шляхом направлення повідомлення на телефонний номер, зазначений останньою при укладенні кредитного договору.

Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Реєстраційні дії щодо зміни найменування Товариства проведені державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Мельник І.В. 10 грудня 2024 року, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №010062201 від 10 грудня 2024 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судом встановлено, що 17 вересня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 3987003 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Сторонами Договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом.

ТОВ «Лінеура Україна» виконало взяті на себе зобов`язання та переказало суму кредиту на картковий рахунок відповідача, натомість відповідач умови Договору належним чином не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку, наведеному позивачем, складає 30 960 грн 00 коп., з яких: сума кредиту - 4 000 грн 00 коп.; сума процентів за користування кредитом 26 960 грн 00 коп.

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») уклавши 24 травня 2024 року з ТОВ «Лінеура Україна» Договір факторингу №24/05/2024, набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору № 3987003 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 вересня 2023 року, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по вказаному Договору.

При цьому суд зважає на відсутність підстав для стягнення нарахованих новим кредитором відсотків.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Станом на час пред`явлення позову заборгованість відповідача складала 30 960 грн 00 коп., з яких: 4 000 грн 00 коп. тіла кредиту; 18 960 грн 00 коп. нарахованих первинним кредитором та 8 000 грн 00 коп. нарахованих новим кредитом відсотків.

Відповідно до п.1.1. Договору факторингу №24/05/2024 від 24 травня 2024 року за ним позивач (фактор) зобов`язувався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» (клієнта) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 та є невід`ємною частиною Договору.

Натомість в Договорі факторингу визначено перелік договірної термінології, що використовуються в ньому.

З огляду на відповідні терміни заборгованість - це грошові зобов`язання боржників перед клієнтом, що містяться у Реєстрі боржників, які належать до сплати клієнту боржниками у зв`язку з наданими кредитами. До заборгованості включається сума основного зобов`язання (повернення кредиту), плата за кредитом (плата за процентною ставкою), відповідальність за порушення грошових зобов`язань та інші платежі згідно кредитних договорів.

Разом з тим право вимоги - це права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів.

Тобто в розумінні Договору факторингу №24/05/2024 від 24 травня 2024 року позивач отримав право грошової вимоги до відповідача саме в розмірі, який чітко визначений у Реєстрі боржників.

За таких обставин до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості в розмірі 22 960 грн 00 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 4 000 грн 00 коп.; сума заборгованості за відсотками 18 960 грн 00 коп.

Доводи представника відповідача Клекотки Ю.О. про те, що матеріали справи не містять будь-якого належного підтвердження укладення Договору відповідачем на увагу не заслуговують, оскільки до позовної заяви представником позивача ОСОБА_3 приєднано Договір № 3987003 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 вересня 2023 року підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення між сторонами правочину підтверджено належними та допустимими доказами.

Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19.

Також, суд зауважує, що Договір № 3987003 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 вересня 2023 року містить прізвище, ім`я, по батькові відповідача, РНОКПП, адресу, мобільні телефони, електронну пошту та банківський рахунок. При цьому, представник відповідача Клекотка Ю.О. не заперечує, що вказані засоби зв`язку не належать відповідачу, не вказує, що на час укладення договору відповідач втратила ці засоби зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. Доказів того, що персональні дані відповідача були використані товариством для укладення договору від її імені, відповідачем та її представником до суду не надані, як і не надано доказів того, що відповідач зверталася до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення відносно неї шахрайських дій чи оскарження нею правомірності укладеного договору.

Доводи представника відповідача Клекотки Ю.О. про те, що позивачем не приєднано доказів, які б підтвердили перерахування кредитних коштів відповідачу суд до уваги не приймає, так як позивачем до позовної заяви приєднано Інформаційну довідку ТОВ «УПР» № 1697-3105 від 31 травня 2024 року, де вказано номер транзакції, сума транзакції, дата та час проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 кредитного договору. Крім того, на виконання вимог ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2025 року про витребування доказів АТ КБ «ПриватБанк» надана відповідь від 13 квітня 2025 року №20.1.0.0.0/7-250407/99360-БТ, згідно якої ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , на яку 17 вересня 2023 року здійснено переказ коштів на суму 4 000 грн 00 коп., тобто сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 кредитного договору. Натомість відповідач чи її представник доказів того, що відповідні кошти не були перераховані ТОВ «Лінеура Україна» на картковий рахунок відповідача, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок не належить їй, не надали. Враховуючи умови надання кредиту, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і вона мала можливість надати суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від ТОВ «Лінеура Україна» на виконання укладеного договору.

Також, ТОВ «Лінеура Україна» складено детальний розрахунок суми заборгованості за Договором, який перевірений судом, в тому числі і в частині нарахування відсотків. При цьому суд зазначає, що відсоткова ставка за користування кредитним коштами, строк кредиту були відповідачем погоджені. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору строк кредиту складає 350 днів. Проценти нараховані відповідачу за період з 17 вересня 2023 року до 24 травня 2024 року, в межах строку кредиту, і нараховані на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що відповідає умовам договору п. 3.1, а тому суд погоджується з їх розміром визначеним у сумі 18 960 грн 00 коп.

Щодо доводів представника відповідача Клекотки Ю.О. про нікчемність правочину суд вказує, що зазначені представником відповідача ОСОБА_2 матеріально-правові норми пов`язуються з неустойкою (штрафом, пенею) та іншими платежами, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань за договором. Позивачем же заявлено до стягнення розмір тіла та процентів за кредитним договором. Тобто представник відповідача ОСОБА_2 помилково ототожнює проценти за користування кредитом, що регулюються ст. 1048, 1056-1 ЦК України та нараховуються протягом строку договору, з неустойкою (штрафом, пенею) та іншими платежами, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань за договором.

Також, суд вказує і на відсутність підстав для застосування строку позовної давності з огляду на таке.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України).

У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що Договір між сторонами укладено 17 вересня 2023 року на 350 дні, враховуючи строк виконання відповідачем своїх зобов`язань, а також те, що позовна заява подана 25 березня 2025 року, позивачем строк звернення з позовом до суду не пропущено.

Загалом, суд зауважує, що відповідачем чи її представником ОСОБА_2 , на відміну від позивача, жодних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову подано не було.

Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1 796 грн 45 коп. (22 960 грн 00 коп. х 2 422 грн 40 коп./30 960 грн 00 коп.).

Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 10 000 грн 00 коп. суд враховує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

За приписами ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представником позивача Столітнім М.М. надано Договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року, Заявку №7103 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року від 12 лютого 2025 року, Акт №7103 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, у якому здійснено детальний опис робіт, виконаних для надання правничої допомоги, Рахунок на оплату №7103-13/03-2025 від 13 березня 2025 року.

Таким чином, представником позивача Столітнім М.М. підтверджено понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року у справі № 726/1142/22.

Разом з цим під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України).

У частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Суд наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Врахувавши конкретні обставини цієї справи, суд дійшов переконання, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру з огляду на те, що правовідносини між сторонами та норми, які їх регулюють не є складними для розуміння, а у даній категорії спорів по суті спірних питань існує усталена правова позиція, тому розмір витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити до 3 000 грн 00 коп.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за Договором №3987003 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 вересня 2023 року у розмірі 22 960 (двадцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судові витрати у розмірі 4 796 (чотири тисячі сімсот дев`яносто шість) гривень 45 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», місцезнаходження: вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, м. Київ, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 07 липня 2025 року.

Суддя О.О. Першко