ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/536/25 Справа № 235/3212/24 Суддя у 1-й інстанції - Величко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ТОВ «Шахтобудівельна компанія»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ГУ ПФУ в Донецькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконференції, цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на рішення Краснармійського міськрайонного суду Донецької областівід 08 липня 2024 року, ухваленого суддею Величко О.В. у м.Покровську Донецької області, повне судове рішення складено 10 липня 2024 року,

УСТАНОВИВ

У квітні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , до суду з позовом до ТОВ « Шахтобудівельна компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ГУ ПФУ в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є матір`ю малолітньої доньки ОСОБА_2 , батьком якої є ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 під час виконання трудових обов`язків загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Нещасний випадок стався з вини роботодавця, яким не було забезпечено безпечних умов праці.

Вважає, що у зв`язку зі смертю її чоловіка їх дитині ОСОБА_2 спричинена моральна шкода, оскільки вона втратила рідну людину - свого батька, відчуває самотність, назавжди позбавлена можливості отримувати піклування, матеріальну підтримку. Просить стягнути з відповідача на її користь в інтересах малолітньої ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 800 000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької областіі від 08 липня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ТОВ «Шахтобудівельна компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ГУ ПФУ в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди задоволені частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на користь держави судовий збір в сумі 3000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Шахтобудівельна компанія» просить залишити позовну заяву без розгляду, або ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір моральної шкоди до 150 000,00 грн. з утриманням з цієї суми податків.

При цьому, скаржник зазначає, що сума моральної шкоди, яка стягнута судом першої інстанції є занадто завищеною та такою, що не відповідає критеріям розумності та справедливості, які визначені у ч.3 ст.23 ЦК України, а також без урахування інших обставин справи, що мають значення при визначенні судом розміру моральної шкоди, а саме: судом першої інстанції при винесенні рішення не враховано те, що відповідно до п.5, п.8 Акту форми Н-1/П від 12.09.2023 року груповий нещасний випадок стався також з вини самого загиблого - ОСОБА_3 .

Також представник відповідача вважає, що будь-яка сума моральної шкоди, яка стягнута судовим рішенням, повинна бути стягнута з утриманням податків.

Звертає увагу суду на той факт, що в даній справі предметом позову є не стягнення моральної шкоди внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю, а є саме стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок загибелі члена сім`ї на виробництві.

Представник відповідача зазначає, що у випадку, якщо особа відшкодовує на користь фізичної особи моральну шкоду, вона виступає щодо такої фізичної особи податковим агентом та зобов`язана утримати і перерахувати податок із суми такого доходу та за рахунок фізичної особи, якій виплачується такий дохід. Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб доходи у вигляді відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. В іншій частині стягнутої судом суми такі доходи оподатковуються.

На думку представника відповідача правильною є також точка зору, відповідно до якої податкові питання щодо оподаткування стягнутої суми повинні вирішуватися не згідно з законодавством, що діє на дату ухвалення судового рішення, а згідно з законодавством, що діє на дату виплати доходу, тобто на дату виконання цього судового рішення. Більш того, питання щодо оподаткування стягнутих сум моральної шкоди не є предметом спору по цій справі та взагалі не можуть вирішуватися в рамках цивільного процесу, бо такі відносини є відносинами між Відповідачем та державою, або між позивачем та державою. Підприємство в цьому випадку виконує лише функцію податкового агенту, яка визначена саме Податковим кодексом України.

Таким чином, позов від імені ОСОБА_2 підписано не представником Позивача, а адвокатом - представником особи, яка сама є лише представником Позивача. Документи, що посвідчують повноваження адвоката, яка підписала позов, повинні бути оформлені таким чином, щоб з їх змісту було зрозуміло, що вони стосуються представництва саме інтересів Позивача, а не інтересів особи, що є законним представником Позивача. Зазначена вище позиція не є надлишковим формалізмом, бо в іншому випадку, тобто коли Позивач ОСОБА_2 досягне повноліття, буде вважатися, що вона не використала своє право на позов, бо позов по даній справі було подано в її інтересах особою, яка формально не може вважатися представником ОСОБА_2 .

У заяві Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26.06.2025, яка по суті є поясненнями на апеляційну скаргу, представник третьої особи Драна А.В. просить врахувати пояснення та винести рішення відповідно до чинного законодавства.Вказує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (Постанова ВП ВС від 15.12.2020 у справі №752/17832/14 ц). Таким чином, компенсація не повинна бути надто малою, але й не надмірною, яка б суперечила принципам справедливості, розумності, обґрунтованості. Розмір такої компенсації має визначатися на підставі доказів та враховуючи законодавство/судову практику. Законодавство передбачає, що компенсація повинна бути розумною та обґрунтованою, а не слугувати засобом збагачення.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши думку представника відповідача ОСОБА_4 , який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, просив скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове або залишити заяву без розгляду або зменшити розмір моральної шкоди до 150 000 грн, представника третьої особи ГУ ПФУ Драну А.В., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони відповідача, просила рішення суду залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_2 є донькою позивачки по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ( а. с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі ТОВ « Шахтобудівельна компанія», де працював на посаді машиніста гірничих виїмкових машин підземної гірничопрохідницької дільниці № 5.

30.07.2023 р. піж час виконання трудових обов`язків на ТОВ « Шахтобудівельна компанія» з ОСОБА_3 стався стався нещасний випадок зі смертельним наслідком . (а.с. 32).

Відповідно до п.7 Акту Н-1/П від 12.09.2023 р. нещасний випадок, що стався з ОСОБА_3 , є таким, що пов`язаний з виробництвом ( а.с. 26).

Згідно п.5 Акту Н-1/П основні причини нещасного випадку: - організаційні: порушення технологічного процесу; норм законодавства про охорону праці; супутні причини: невиконання трудових обов`язків: відсутність з боку ІТП підземної гірничопрохідницької дільниці №5 ТОВ « Шахтобудівельна компанія» належного контролю за діями робітників ПГПД №5 щодо дотримання прийнятої технології при комбайновому проведенні 2-го північного конвеєрного штреку центральної панелі блока 11 ПрАТ « ШУ «Покровське»; недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації устаткування підвищеної небезпеки, на які видано відповідний дозвіл ( а.с. 24-25).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що втрата батька завдає його дитині доньці ОСОБА_2 фізичного болю та душевних страждань, які виникли у тому числі з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів. Відповідач ТОВ «Шахтобудівельна компанія» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди дитині позивача ОСОБА_2 , оскільки у зв`язку зі смертю батька внаслідок нещасного випадку, вона перенесла та переносить моральні страждання, які полягають у душевних та психічних стражданнях, зміни психологічного стану, що призводять до порушення її звичного ритму та способу життя.

При визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції взяв до уваги той факт, що причиною нещасного випадку, який стався 30.07.2023 року з ОСОБА_3 є, окрім іншого, порушення останнім нормативно-правових актів та локальних актів з охорони праці та визначив до стягнення розмір моральної шкоди 300 000 грн.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як і погоджується з визначеним судом до стягнення розміром моральної шкоди та не погоджується з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із частиною 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 1168 ЦК України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм права, вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали окремо з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненого нещасним випадком, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності причинного зв`язку між смертю та нещасним випадком, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Відповідно до ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Так, Актом розслідування нещасного випадку Н-1/П від 12.09.2023 року встановлено, що нещасний випадок, що стався 30.07.2023 року о 19.35 годин з машиністом гірничих виїмкових машин ОСОБА_3 , є такий, що пов`язаний з виробництвом. Основні причини нещасного випадку: - організаційні: порушення технологічного процесу; - супутні причини: порушення трудової і виробничої дисципліни, у тому числі невиконання посадових обов`язків, невиконання вимог інструкцій з охорони праці.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю особи.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом до стягнення розміром моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який судом було визначено з урахуванням конкретних обставин справи, зокрема судом було враховано і наявність вини самого загиблого ОСОБА_3 у нещасному випадку, який порушив нормативно-правові та локальні акти з охорони праці, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості визначено до стягнення 300 000 грн на відшкодування моральної шкоди, спричиненої дитині смертю рідного батька.

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення положення Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» ( далі Закон № 466), яким внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року), колегія суддів зазначає на наступне.

У пункті 163.1 статті 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пункт 164.1 статті 164 ПК України та підпункт 164.1.1 цього пункту).

Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, щодо загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Тобто з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом».

Колегія суддів зауважує, що застосування сполучника «а також» підтверджує, що згаданий перелік був доповнений новою нормою права, яка не змінює зміст інших складових частин пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачається, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 180/377/20 (провадження № 61-1св21).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21 (провадження №61-18490св21) викладено висновок про застосування нової редакції підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України в частині оподаткування сум відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, що компенсується, зокрема її батькам, згідно з яким такі суми не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платників податку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сума моральної шкоди, підлягає стягненню без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія» залишити без задоволення.

Рішення Краснармійського міськрайонного суду Донецької областівід 08 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: