У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2025 Справа №466/8519/24 Провадження №2-з/607/51/2025

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащук П.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

02.07.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення цього позову, шляхом встановлення їй зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вихідні дні: з 10 год. кожної першої суботи до 20 год. кожної першої неділі та з 10 год. кожної третьої суботи до 20 год. кожної третьої неділі за місцем її перебування чи місцем перебування дитини до закінчення розгляду справи судом.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що сторони з 27.10.2023 перебували у шлюбі, який рішенням суду від 01.05.2025 розірваний. У даному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживала разом з матір`ю в м. Тернополі та перебувала на її повному утриманні до серпня 2024 року, коли батько дитини ОСОБА_2 , який проживає у м. Львові, під приводом побачитись з дитиною, приїхав до м. Тернополя, де за допомогою свого батька ОСОБА_3 , застосовуючи насильство, забрали дитину від матері і повезли у невідомому напрямку. На даний час заявниця повністю обмежена у спілкуванні з дитиною. ОСОБА_2 самочинно, без її згоди змінив визначене сторонами раніше місце проживання сина, після чого вона, як мама дитини, не має можливості вільно брати участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Просить суд врахувати, що вік дитини 1,5 роки та те, що з 26.08.2024 внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 малолітній син фактично позбавлений материнського піклування. Запропоноване забезпечення є співмірним із предметом позову, а також обставини викладені у позові доводяться належними доказами. Ймовірний тривалий час розгляду судом первісного та зустрічного позовів про визначення місця проживання дитини, впродовж якого позивач не матиме контакту із своєю дитиною, спричинить шкоду інтересам як дитини, так і матері. Зустрічі матері з дитиною за місцем фактичного проживання дитини у м. Тернополі чи у м. Львові у зазначені періоди часу будуть сприяти відновленню довірчих відносин та емоційного контакту між ними, відповідатимуть інтересам як матері, так і дитини, та зможуть усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку, якщо позов буде задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Коли сім`я руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи забезпечити інтереси дитини, щоб дитина зростала у благополучному середовищі, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення зростання дитини у найсприятливішому середовищі.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це, як правило, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову у спорах щодо визначення місця проживання малолітньої дитини має на меті гарантувати дотримання інтересів дитини, створити передумови, які унеможливлять недобросовісну поведінку батьків, забезпечать фундамент для належного виконання судового рішення.

Згідно з пунктами 3, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У справах про визначення місця проживання дитини суд має право вжити таких заходів забезпечення позову, як визначення на період розгляду спору графіка побачень дитини з тим з батьків, з яким дитина фактично не проживає (особливо у випадку відчуження дитини від іншого з батьків), встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Як зазначав Європейський суд з прав людини, національні органи влади зобов`язані максимально сприяти спілкуванню дитини з тим з батьків, з яким дитина не проживає, при цьому мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам. Зволікання у цьому, з урахуванням обставин справи, може мати непоправні наслідки для відносин дитини з тим із батьків, хто не проживає з нею (§ 79-80 рішення ЄСПЛ Mamchur v. Ukraine (заява №10383/09) від 16 липня 2015 року).

Згідно з частинами третьою, десятою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у справі.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

У постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 Велика Палата Верховного Суду зазначала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (пункт 3 частини першої статті 150 ЦПК України).

Суд встановив, що в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває позов представника ОСОБА_2 адвоката Винниченка Михайла Петровича до ОСОБА_1 , у якому позивач просить:

1) визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у проживанні з дитиною, у вихованні, утриманні дитини, спілкуванні з дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

3) зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у проживанні з дитиною, у вихованні, утриманні дитини, спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати її повернути дитину батькові.

У свою чергу, ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

У даній справі батьки дитини не можуть узгодити місце її проживання. Кожен із них вважає доцільним визначити таке місце із собою. Тому до ухвалення остаточного рішення у справі про визначення місця проживання дитини суд праві забезпечити позов шляхом встановлення графіку зустрічей (перебування) дитини з матір`ю (позивачем) з урахуванням якнайкращих інтересів дитини і того, що на час розгляду справи дитина постійно проживає з батьком.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що зустрічі та спілкування одного з батьків із дитиною є співмірним заходом забезпечення позову про визначення місця проживання дитини (постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №127/31828/19, від 24 лютого 2022 року у справі № 361/8355/21, від 05 грудня 2023 року у справі № 490/2077/23, від 22 червня 2022 року у справі № 757/33742/19-ц, від 31 серпня 2022 року у справі № 545/3933/21, від 26 жовтня 2022 року у справі № 752/1253/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 467/403/22).

Вжиття заходів забезпечення позову у спорах щодо фізичної опіки над дітьми спрямоване на недопущення чи припинення дій одного з батьків, які порушують права іншого на участь у вихованні дитини, контакт з нею. Відчуження одного з батьків можна охарактеризувати як форму психологічного насильства, яке проявляється у необґрунтованому звинуваченні у застосуванні стосовно дитини насильства іншим з батьків або звинуваченні у жорстокій та насильницькій поведінці до одного з батьків, переконанні дитини у тому, що контакт з іншим з батьків є несприятливим для неї, нав`язуванні дитині відчуття, що вона знаходиться в небезпеці під час контакту з одним з батьків, необґрунтованих звинуваченнях на адресу бабусі й дідуся, інших членів сім`ї, зміна місця проживання без попереднього обговорення тощо.

Підстави забезпечення позову є суб`єктивними та враховуються судом залежно від конкретного випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та забезпеченням якнайкращих інтересів дитини.

Батьківські повноваження належать обом батькам однаковою мірою. Дитина, як правило, однаково любить обох батьків та потребує турботи та підтримки кожного з них.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 490/1087/21, зазначено, що судове рішення про визначення місця проживання дитини і відібрання дитини від батька (матері) без позбавлення батьківських прав спрямоване на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька). Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

Мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

При визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Матеріали справи не містять жодних доказів, що мати (чи її оточення) є особливо непридатною або явно неблагополучною, а також доводів, що забезпечення позову в обраний спосіб не сприятиме якнайкращим інтересам дитини, не буде забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Згідно з письмовими доказами долученими до заяви на виконання ухвали слідчого судді 08.11.2024 внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0002574 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, стосовно викрадення ОСОБА_2 малолітнього ОСОБА_3

ОСОБА_2 проживає у м. Львові разом з малолітнім ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 у м. Тернополі.

Тобто на момент розгляду заяви між сторонами існує спір про місце проживання дитини, мати дитини проживає окремо від дитини, однак також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Держава не повинна допускати ситуації, коли один з батьків втрачає доступ до власної дитини протягом тривалого часу за наявності судового спору між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої дитини.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення зустрічного позову, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 можливість безперешкодно спілкуватися, бачитися та спільно проводити час з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вихідні дні з 10 год. кожної першої суботи місяця до 20 год. кожної першої неділі місяця та з 10 год. кожної третьої суботи місяця до 20 год. кожної третьої неділі місяця за місцем перебування ОСОБА_1 чи місцем перебування дитини до набрання рішенням у справі законної сили.

За обставин даної справи підстав вимагати від позивача зустрічного забезпечення немає, а також відсутні обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 можливість безперешкодно спілкуватися, бачитися та спільно проводити час з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вихідні дні з 10 год. кожної першої суботи місяця до 20 год. кожної першої неділі місяця та з 10 год. кожної третьої суботи місяця до 20 год. кожної третьої неділі місяця за місцем перебування ОСОБА_1 чи місцем перебування дитини до набрання рішенням у справі законної сили.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати учасникам справи до відома та виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Cуддя П. Я. Стельмащук