Провадження № 8/756/2/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Тихої О.О.,

за участі секретаря судового засідання Косянчук Н.І.,

представника боржника Ганчевої М.А.,

представника стягувача Кухаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Оболонським районним судом м. Києва 16.09.2024 у справі № 756/10926/24 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на неповнолітніх дітей,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Ганчеву М.А., звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Оболонським районним судом м. Києва 16.09.2024 у справі № 756/10926/24, яким з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30.08.2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вимоги обґрунтовано тим, що звертаючись із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів заявник приховала від суду той факт, що сторони разом з дітьми проживають у Німеччині і ОСОБА_1 у добровільному порядку на підставі аліментних зобов`язань, поданих до Управління у справах молоді від 28.04.2023 сплачує аліменти на утримання дітей по 649 євро на кожну дитину. Вказані аліментні зобов`язання, підписані ОСОБА_1 в Управлінні у справах молоді м. Штутгарт, є юридично обов`язковими, прирівнюються до рішення дільничного суду і також підлягають примусовому виконанню.

Отже, ОСОБА_1 добровільно виконує обов`язок з утримання дітей у Німеччині, а тому через виданий судовий наказ від 16.09.2024 змушений нести подвійні витрати, оскільки за судовим наказом на нього також покладений обов`язок по сплаті аліментів на неповнолітніх дітей і в Україні також.

Оскільки оспорюваний судовий наказ видавався суддею одноособово, без виклику стягувача та боржника, як передбачено нормами ЦПК України, суд не знав про існування такої істотної обставини, як сплата ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей на території Німеччини, заявник, посилаючись на ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, просить судовий наказ від 16.09.2024 переглянути за нововиявленими обставинами та скасувати.

03.07.2025 представником стягувача подано письмові заперечення на заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, у яких остання зазначила, що стягувач ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 аліментів, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом із нею та перебувати на її утриманні, що не заперечується заявником. Жодного судового рішення за межами території України не існує, яке б зобов`язувало боржника сплачувати аліменти, окрім судового наказу Оболонського районного суду міста Києва від 16.09.2024. На підтвердження факту перебування дітей на її утриманні стягувачем було надано витяги з реєстру територіальної громади, які засвідчують проживання та місце реєстрації стягувача та дітей. Доказів протилежного не було надано, а тому у суду були всі законні підстави для видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів. Факт добровільної сплати аліментів боржником на території іншої держави не є визначеною законом матеріально-правовою підставою для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами. Окрім судового наказу № 756/10926/24, виданого Оболонським районним судом м. Києва 16.09.2024, інші судові рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей відсутні, зокрема, рішення іноземного суду, що підлягає визнанню та примусовому виконанню в Україні в порядку, визначеному ЦПК України. Відтак відсутні підстави для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами.

У судовому засіданні представник боржника - адвокат Ганчева М.А., підтримала заявлені вимоги.

Представник стягувача - адвокат Кухаренко О.В., у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви з підстав, зазначених у письмових запереченнях.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Оболонським районним судом м. Києва 16.09.2024 за заявою ОСОБА_2 видано судовий наказ № 756/10926/24, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30.08.2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У якості підстав для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами заявник зазначив те, що у ОСОБА_2 були відсутні правові підстави для звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, оскільки він добровільно виконує свій обов`язок по утриманню дітей, сплачуючи аліменти у розмірі 649,00 Євро на кожну дитину на підставі аліментних зобов`язань від 28.04.2023 № 953/2023 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та № 954/2023 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинених в Управлінні у справах молоді м. Штутгарт, Німеччина, які є юридично обов`язковими, прирівнюються до рішення дільничного суду і також підлягають примусовому виконанню, що підтверджується листом-роз`ясненням адвокатської контори «Адам» у м. Фільдерштадт № 683/24 WM02WM від 19.02.2025. Вказані обставини, на думку заявника, впливають на право стягувача ОСОБА_2 на одержання від нього аліментів на утримання дітей на підставі оспорюваного судового наказу.

Заявником на підтвердження заявлених вимог надано наступні письмові докази у перекладі на українську мову, засвідченому нотаріально, а саме: аліментні зобов`язання від 28.04.2023 № 953/2023 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та № 954/2023 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинені ним в Управлінні у справах молоді м. Штутгарт, Німеччина, за якими ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати аліменти на обох дітей щомісячно та сплатити заборгованість по аліментам з 01.12.2021; посвідчена нотаріусом заява ОСОБА_1 від 29.10.2024, якою він зобов`язався сплачувати аліменти на дітей; виписки по банківському рахунку ОСОБА_1 за період з квітня 2023 року по жовтень 2024 року, згідно з якими з ОСОБА_1 вираховуються аліменти на підставі зобов`язань, наданих в Управлінні у справах молоді м. Штутгарт; розрахунки Управління у справах молоді м. Штутгарт розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ; лист-роз`яснення адвокатської контори «Адам» у м. Фільдерштадт № 683/24 WM02WM від 19.02.2025, згідно з яким аліментні зобов`язання ОСОБА_1 від 28.04.2023 № 953/2023 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та № 954/2023 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинені в Управлінні у справах молоді м. Штутгарт, Німеччина, є юридично обов`язковими, прирівнюються до рішення дільничного суду і також підлягають примусовому виконанню.

Вказані обставини не спростовані стороною стягувача під час розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною першою статті 170 ЦПК України визначено, щоборжник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч. 4, 5 ст. 423 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 3, п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

У пункті 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18).

Таким чином, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Як зазначалося вище, як на підставу для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами заявник посилається на те, що стягувач ОСОБА_2 приховала від суду той факт, що ним добровільно сплачуються аліменти на двох неповнолітніх дітей у розмірі 649,00 Євро на кожну дитину на підставі аліментних зобов`язань від 28.04.2023, наданих ним в Управлінні у справах молоді м. Штутгарт, Німеччина, які, у свою чергу, є юридично обов`язковими, прирівнюються до рішення дільничного суду і також підлягають примусовому виконанню, що, у свою чергу, істотно впливає на право стягувача на одержання від нього аліментів на утримання дітей.

Аналіз приписів розділу II ЦПК України дає підстави для висновку, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами (ч.ч. 7, 8 ст. 170 ЦПК України).

При цьому, ЦПК України не передбачено можливість оскарження такого судового наказу в апеляційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, серед іншого, ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту другого частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

Таким чином, враховуючи що станом на час видачі 16.09.2024 судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, стягувач, боржник та двоє неповнолітніх дітей проживали і на даний час продовжують проживати у Німеччині, де з боржника на підставі рішення компетентного органу іноземної держави, яке є обов`язковим до виконання, з квітня 2023 року стягуються аліменти на утримання обох дітей, що не було відомо суду під час видачі оспорюваного судового наказу, враховуючи особливий порядок розгляду заяв про видачу судового наказу, неможливість оскарження судового наказу в апеляційному порядку, а отже встановивши, що надані ОСОБА_1 докази не свідчать про виникнення у ОСОБА_2 безспірного права грошової вимоги на час видачі судового наказу, а саме: права на стягнення аліментів з ОСОБА_1 , у той час, як у наказному провадженні можуть існувати лише безспірні вимоги заявника, з яких не вбачається спір про право, а лише вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд судового наказу від 16.09.2024 за нововиявленими обставинами є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судом враховані висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 26.04.2023 у справі № 562/304/22.

З огляду на встановлені судом обставини, а також те, що обидві сторони проживають за межами України, спір між батьками щодо права на отримання аліментів та їх розмір підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження із застосуванням положень ст. ст. 29, 162 ЦПК України щодо визначення підсудності справи, що також не було враховано судом під час видачі судового наказу від 16.09.2024 з огляду на особливий порядок розгляду заяв про видачу судового наказу, за відсутності стягувача та боржника.

Інші доводи сторін не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Враховуючи, що судом задоволено заяву боржника ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, витрати стягувача ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. суд покладає на стягувача.

Керуючись ст. ст. 2, 259-261, 353, 355, 423-429 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Оболонським районним судом м. Києва 16.09.2024 у справі № 756/10926/24 - задовольнити.

Скасувати судовий наказ № 756/10926/24, виданий Оболонським районним судом м. Києва 16.09.2024, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30.08.2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30.08.2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Тиха