Справа №463/6829/21
Провадження №6/463/68/25
УХВАЛА

про примусове проникнення до житла боржника

14 липня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Стрепка Н.Л.,

за участю секретаря судових засідань Онишкевича О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про примусове проникнення до житла боржника, -

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду із поданням про надання дозволу на примусове проникнення приватного виконавця до помешкання боржника, а саме на земельну ділянку та до будинку АДРЕСА_1 .

Подання мотивує тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №77530026 з виконання виконавчого листа №463/6829/21 виданого 12 червня 2024 року Личаківським районним судом м. Львова про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні 1/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а способом виконання визначено - шляхом видачі ОСОБА_2 ключів від замка (замків) вхідних дверей. Вказує, що 17 березня 2025 року ним було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано боржнику в порядку визначеному ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» на дійсну адресу такого, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, що була висловлена в постанові КГС ВС від 18 березня 2021 року по справі №911/3142/19 є належним повідомленням особи. 10 квітня 2025 року здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 з метою перевірки виконання рішення суду та встановлено, що рішення суду боржником добровільно не виконано, про що складено відповідний акт приватного виконавця. 10 квітня 2025 року на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. 2 липня 2025 року здійснено повторний вихід за адресою АДРЕСА_1 з метою перевірки виконання рішення суду та встановлено, що рішення суду боржником добровільно не виконано, про що складено відповідний акт приватного виконавця. 2 липня 2025 року знову винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Зазначає, що рішення суду боржником не виконано, та постанови приватного виконавця про накладення штрафів боржником не сплачено. При цьому повідомляє суд, що рішення суду можна виконати без участі боржника, проте приватному виконавцю для його виконання необхідно отримати дозвіл на примусове проникнення на земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Вказує, що без примусового проникнення до житлового будинку та земельної ділянки, на якій знаходиться цей будинок, а саме демонтажу огорожі за адресою АДРЕСА_1 , неможливо примусово виконати рішення суду, а тому просить суд подання задовольнити.

Матеріали подання надійшли до Личаківського районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» 14 липня 2025 року та системою автоматизованого документообігу такі для розгляду було передано раніше визначеному судді Стрепку Н.Л.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд здійснює розгляд подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

В судове засіданні 14 липня 2025 року приватний виконавець Білецький І.М. не з`явився, подав до суду через систему «Електронний суд» заяву про розгляд подання без участі, згідно з якою подання підтримує та просить таке задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, оглянувши матеріали цивільної справи №463/6829/21, суд подання задовольняє виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року у справі №463/6829/21, провадження №2/463/122/22, частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТОВ «Охоронна компанія «Сварожич» про усунення перешкод у користуванні часткою житлового будинку та стягнення моральної шкоди; зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні 1/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом видачі ОСОБА_2 ключів від замка (замків) вхідних дверей, в задоволенні решти вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 , рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТОВ «Охоронна компанія «Сварожич» про усунення перешкод у користуванні часткою житлового будинку та стягнення моральної шкоди відмовлено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2724 грн. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107496988).

Додатковою постановою Львівського апеляційного суду від 30 грудня 2022 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 Романюка І.М. про ухвалення додаткового рішення та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108207075).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2 , постанову Львівського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року, додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 30 грудня 2022 року скасовано, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року залишено в силі (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109855002).

Також ухвалою Львівського апеляційного суду від 9 квітня 2024 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТОВ «Охоронна компанія «Сварожич» про усунення перешкод у користуванні часткою житлового будинку та відшкодування моральної шкоди (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118452150).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 серпня 2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката Романюка І.М. залишено без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного суду від 9 квітня 2024 року залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/120948600).

Відтак рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року набрало законної сили 22 березня 2023 року та 12 червня 2024 року судом було видано позивачу виконавчий лист за вищевказаним судовим рішенням про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні 1/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом видачі ОСОБА_2 ключів від замка (замків) вхідних дверей.

17 березня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77530026 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Як вбачається з матеріалів подання і підтверджується матеріалами виконавчого провадження, дослідженими в ході розгляду даної справи, вищезазначену постанову приватного виконавця того ж дня 17 березня 2024 року було направлено боржнику в порядку, визначеному ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», за адресою її місця проживання, зазначеною у виконавчому документі.

При цьому у відповідності до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

А згідно з правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку приватного виконавця. Подібні за змістом правові позиції викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-6.

З матеріалів виконавчого провадження не вбачається повідомлення приватного виконавця про зміну стороною місця проживання чи перебування.

Отже, боржника належним чином було повідомлено про відкриття виконавчого провадження №77530026.

На підставі ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження було зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

У відповідності до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Так згідно з рішенням суду з інформаційної довідки № 235499204 від 4 грудня 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачалося, що ОСОБА_1 належить право власності на 1/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

10 квітня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 , з метою перевірки виконання рішення суду, в ході якого встановлено, що рішення суду боржником добровільно не виконано, про що складено відповідний акт приватного виконавця від 10 квітня 2025 року.

У зв`язку з наведеним 10 квітня 2025 року приватним виконавцем винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, якою повторно зобов`язано останню виконання рішення суду протягом 10 робочих днів, того ж дня скеровано копію постанови боржнику.

2 липня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. здійснено повторний вихід за адресою АДРЕСА_1 з метою перевірки виконання рішення суду та встановлено, що рішення суду боржником добровільно не виконано, про що складено відповідний акт приватного виконавця від 2 липня 2025 року.

2 липня 2025 року приватним виконавцем винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Копію вказаної постанови скеровано боржнику.

Водночас, з подання приватного виконавця вбачається, що станом на день звернення з таким рішення суду боржником не виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Викладені вище обставини порушують права стягувача на відновлення його порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду, та порушують принципи судочинства, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян, і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (Конституція України та ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України неодноразово звертав увагу, що право на виконання судового рішення є складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 4 та п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага, що зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011.

При цьому суд звертає увагу на те, що виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника за ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 та її представники були обізнані про ухвалене судове рішення, активно приймали участь у розгляді справі.

Враховуючи значний термін невиконання боржником добровільно покладеного на нього зобов`язання судовим рішенням - з 17 березня 2024 року (відкриття виконавчого провадження) та законних вимог приватного виконавця є достатні підстави вважати, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду.

Суд наголошує, що ефективність правосуддя це, зокрема, й ефективна система виконання судового рішення, що є основною метою правосуддя. Через це наявність дієвих інструментів стимулювання виконання важливий елемент ефективності механізму судового захисту порушених прав. Допоки рішення суду не виконано, дії державного або приватного виконавця не можуть бути визнані правомірними. Належним доказом вжиття всіх передбачених законом заходів примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду.

Враховуючи те, що боржник свідомо ухиляється від виконання вимоги приватного виконавця, а також від виконання судового рішення, проникнення до житла боржника залишається єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення та проведення виконавчих дій.

Суд, оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що подання підлягає задоволенню.

З метою вчинення виконавчий дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на примусове виконання судового рішення, суд вважає за необхідне надати приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Білецькому Ігорю Мироновичу дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , а саме на земельну ділянку та до будинку АДРЕСА_1 , для проведення виконавчих дій.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст.ст. 4, 76-82, 89, 229, 258-261, 439 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про примусове проникнення до житла боржника - задовольнити.

Надати приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Білецькому Ігорю Мироновичу дозвіл на примусове проникнення до помешкання боржника ОСОБА_1 , а саме на земельну ділянку та до будинку АДРЕСА_1 , для проведення виконавчих дій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, місцезнаходження: м. Львів, вул. Грабовського, 11, офіс 104, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідачі: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_3 ;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронна компанія «Сварожич», місцезнаходження: 79019, м. Львів, вул. Клепарівська, 30, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 41316997.

Суддя: Стрепко Н.Л.