ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м.Суми

Справа №583/1140/22

Номер провадження 22-ц/816/976/25

22-ц/816/1116/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Кудіна Олександра Михайловича

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 листопада 2024 року, повний текст якого складено 14 листопада 2024 року, та на додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2024 року, у складі судді Сидоренка Р.В., ухвалені в м. Охтирка,

в с т а н о в и в :

10 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , у якій зареєстрований, але з липня 2021 року не проживає колишній чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки реєстрація відповідача перешкоджає у реалізації права на володіння та користування квартирою, просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .

06 лютого 2023 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 в якому просив суд:

- встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 09 травня 2020 року;

- визнати квартиру АДРЕСА_1 , спільною сумісною власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку вказаної квартири;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що з ОСОБА_1 у стосунках перебував із грудня 2019 року, а з 09 травня 2020 року стали проживати з нею та її дочкою однією сім`єю. Він працює водієм-міжнародником на вантажному авто за кордоном у Польщі, м. Равіч, транспортна фірма АМІТ LOGISTICS, починаючи з березня 2018 року, графік роботи два або три місяці в дорозі, місяць вдома в Україні. Перед знайомством із ОСОБА_3 у нього були відкладені заощадження на суму 2000 євро. У лютого 2020 року, перед його поїздкою на роботу, у зв`язку із обопільною симпатією вони домовилися про спільне життя та познайомилися з батьками один одного. Залишивши ОСОБА_1 300 євро як своїй цивільній дружині, бо остання на той час була безробітною, 09.02.2020 він поїхав на роботу. Із 09.02.2020 по 09.05.2020 він працював і за цей період переказував кошти на карту позивачки в банку «Креді Агріколь». Із собою він привіз 4750,0 євро, що підтверджується історією його рахунку від 26.09.2021 за період з 01.01 по 31.12.2020 року перекладеного українською мовою. З метою спільного проживання як родини, про що була домовленість ще 07.02.2020, він забрав позивачку разом із донькою ОСОБА_4 та їхніми речами від її батьків та перевіз проживати до квартири своєї матері за адресою: АДРЕСА_2 , де вони почали жити утрьох як сім`я. Згодом вони були змушені утрьох переїхати жити до батьків ОСОБА_1 , які на той час придбали інший будинок і мешкали у АДРЕСА_3 . Вони спільно виховували дочку відповідачки, вели побут, здійснювали покупки, ходили в гості та на прогулянки, ОСОБА_1 користувалася його автомобілем.

Він на той час мав заощадження у сумі 6000 євро, які перед від`їздом залишив відповідачці, також йому на праві власності належав автомобіль Volkswagen Golf 1.9, 2001 року випуску, на продаж якого він залишив довіреність відповідачці, а також довіреність на купівлю квартири на його ім`я. Зі слів позивачки у неї також були заощадження у сумі 4000 доларів США, але він не бачив цих коштів. Вони почали разом підшукувати житло, їздили по декількох адресах, придивляючись нерухомість. Через те, що він невдовзі мав їхати на роботу за кордон, а пошук житла міг зайняти певний час, вони вирішили, щоб він довірив відповідачці право продати належний йому автомобіль та придбати і зареєструвати на його ім`я квартиру, так як його коштів у спільному внеску було більше. ОСОБА_1 була не проти оформлення квартири на його ім`я, але в подальшому, в супереч домовленості, придбавши 09 липня 2020 року квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , вона оформила її на себе. Йому ж вона сказала, що виникли якісь труднощі при оформленні квартири на нього, а тому право власності зареєстрували на неї, та повідомила, що квартира коштувала 10000 доларів США. При цьому вона попередньо запитала згоду у нього на реєстрацію квартири на неї, що підтверджується скрін-шотами переписки між ними. Вважаючи себе фактичним чоловіком ОСОБА_1 , а її своєю дружиною, не став акцентувати увагу щодо оформлення, бо вони з нею жили як подружжя і планували одружитися, та вважав цю квартиру спільним сімейним майном.

За повідомленою ОСОБА_1 та за наданою нею інформацією його автомобіль був проданий 16 липня 2020 року за 4600-4800 доларів США, які повністю були витрачені на ремонт квартири. Із 16.08.2020 по 30.08.2020 року він повернувся додому, привіз 2300 євро, що підтверджується тією ж історією рахунка, які теж були витрачені на ремонт квартири. Загалом на ремонт квартири і меблі за його підрахунками було витрачено близько 9000 євро.

Із 04.10.2020 по 18.10.2020 року він повернуся додому і вони разом з ОСОБА_5 та її дочкою вже почали проживати у квартирі АДРЕСА_1 . Пройшовши медкомісію у військкоматі він 16 жовтня 2020 року та зареєструвався у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 .

В подальшому всі зароблені ним гроші витрачалися на завершення ремонту у квартирі, придбання меблів, утримання сім`ї. 26 січня 2021 року вони зареєстрували шлюб. У квітні 2021 року під час перебування вдома разом з відповідачкою поїхали до Полтави і придбали авто Opel, запланували поїздку до Єгипту у липні, що і було зроблено. Із липня 2021 року стосунки між ними зіпсувалися і згодом відповідачка повідомила, що хоче розлучитися і жити окремо, а щодо спірної квартири - щоб забув про неї, хоча раніше казала, що він завжди зможе там жити, що підтверджується скрін - шотом за 03.09.2021, та попросила його зібрати речі і поїхати. Коли він повернувся додому, то 24.09.2021 ОСОБА_5 спровокувала його на скандал своєю зрадою, а ключі від квартири у нього відібрав її батько. Враховуючи грошові внески сторін у спірне майно та його поліпшення, недобросовісну поведінку ОСОБА_5 , яка намагалася видати квартиру за особисту приватну власність, позбавити його права користування квартирою, доводить наявність підстав для відступу від засад рівності часток подружжя та збільшення його частки до 3/4.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 листопада 2024 року у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловою кв. АДРЕСА_1 , відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнано за ОСОБА_2 та за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

У іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесені ним судові витрати пов`язані із сплатою судового збору в сумі 4958 грн 36 коп.

Додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових витрат 11170 грн 08 коп.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - адвокат Кудін О.М., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог повністю. Скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат повністю.

Не погоджується з висновком суду про наявність підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю сторін у справі без реєстрації шлюбу. Вважає, що справа розглянута судом односторонньо, суд діяв упереджено та явно на стороні ОСОБА_2 .

Категорично заперечує твердження позивача за зустрічним позовом, що саме з 09 травня 2020 року вони проживали разом однією сім`єю, оскільки ОСОБА_1 не мала будь-яких намірів створювати з ним сім`ю, він мав складний характер, намагався постійно контролювати, чинив психологічний тиск, постійно погрожував фізичною розправою. Навіть після реєтрації шлюбу їх стосунки не склалися. Її дочка ніколи не вважало його близькою людиною, не бажала спілкуватися з ним через постійні сварки.

Вказує, що за відсутності будь-яких доказів, суд безпідставно взяв до уваги твердження ОСОБА_2 про передачу ОСОБА_1 грошових коштів для придбання квартири.

Доводить, що ОСОБА_1 для придбання квартири мала 4000 доларів США, а також отримувала постійний дохід на офіційній роботі та від заняття хоббі (вишивання), і за наявності гарного варіанта житла, батьки обіцяли допомогти їй коштами, вирученими від продажу будинку та земельної ділянки. Доводить, що спірна квартира придбана виключно за її особисті кошти про що зазначено і в тексті самого договору купівлі-продажу квартири від 09 липня 2020 року. Заперечує отримання нею довіреності від ОСОБА_2 на придбання квартири, а також ведення із ним спільного бюджету. Зазначає, що в ремонті квартири він не приймав участі ні фінансової, ні особистої, але лише іноді консультував її щодо придбання та замовлення будівельних матеріалів.

Вказує, що при ухваленні додаткового рішення суд діяв упереджено, не врахував порушення визначеного ч. 1 ст. 246 ЦПК України порядку подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат до закінчення судових дебатів у справі. Зазначає, що у разі відсутності обґрунтування поважності причин неподання доказів, що підтверджують розмір понесених стороною судових витрат, до закінчення судових дебатів, суд повинен був відмовити в задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзивах на апеляційні скарги представник ОСОБА_2 - адвокат Грищенко Д.М. просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду та додаткове рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , її представника - адвоката Кудіна О.М., представника ОСОБА_2 - адвоката Грищенка Д.М., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.2020 року позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Ціна договору становить 129000 грн (т. 1, а.с. 15, 16, 17).

Проте, у матеріалах мається копія розписки згідно якої продавець отримала від ОСОБА_5 за продану квартиру АДРЕСА_1 гроші в сумі 258400 грн, що в еквіваленті становить 9500 доларів США.

26.01.2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб (т. 1, а.с. 11).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 08 грудня 2021 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано (т. 1, а.с. 12).

22.06.2022 року позивачка вчергове уклала шлюб та змінила прізвище із « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (т. 1, а.с. 6).

З довідок про реєстрацію місця проживання осіб вбачається, що позивачка ОСОБА_3 починаючи із 14.07.2020 р., відповідач ОСОБА_2 починаючи із 16.10.2020 р. зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 (т. 1, а.с. 8, 10).

Згідно актів перевірки проживання в квартирі АДРЕСА_1 , в квартирі зареєстровані власник ОСОБА_3 , її донька ОСОБА_8 , відповідач ОСОБА_2 , який зареєстрований, але не проживає за вказаною адресою з 03.03.2021 року (т. 1, а.с 19, 20).

Відповідачем була надана довідка про його заробіток на посаді водія у транспортній фірмі АМІТ LOGISTICS який у 2018 р. становив 22271,50 PLN; у 2019 - 31841,27 PLN та 10242,01 EUR.; у 2020 році - 21645,77 PLN та 10192,50 EUR. Наявність вказаної суми у євро на рахунку відповідача також підтверджується роздруківкою руху коштів по його рахунку у закордонному банку за 2020 рік (т. 1, а.с. 68, 69).

Роздруківкою по його картці/рахунку у АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.01.2020 року по 01.01.2021 рік та платіжними доручення на переказ коштів підтверджується поповнення мобільного телефону ОСОБА_5 за номером НОМЕР_3 на 100,00 грн; переказ коштів на картку 2500,00 грн; переказ коштів на картку 3000,00 грн; переказ коштів на картку 1000,00 грн; переказ коштів на картку 3000,00 грн; переказ коштів на картку 500,00 грн (т. 1, а.с. 72-99).

Довідко наданою АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» підтверджується перерахування вищезазначених коштів на рахунок, що належить позивачу ОСОБА_1 .

У судовому засіданні також як у друкованому вигляді, так і безпосередньо із сторінки відповідача за допомогою мобільного телефону останнього були досліджені скріншоти з перепискою та сама переписка між сторонами у соціальній мережі Viber із змісту яких підтверджується, що домашні завдання від вчителів ОСОБА_5 пересилала на застосунок «Вайбер» ОСОБА_9 о. (т. 1, а.с. 100)

Також скрін-шотами переписки та безпосередньо дослідженою перепискою між сторонами за 25-26.05.2020 підтверджується, що сторони почали разом підшукувати житло.

Факт спільного проводження часу між сторонами разом із донькою позивачки підтверджується копіями світлин наданими відповідачем. Зокрема прогулянка у міському парку за 29.05.2020.

На обґрунтування доводів відповідача про спільне проживання сторін у будинку батьків ОСОБА_5 у АДРЕСА_3 , судом було досліджено фотознімок за 24.05.2020. Також були досліджені дані геолокації на мобільному телефоні відповідача, якою також опосередковано підтверджується дана обставина.

На обґрунтування доводів відповідача про те, що він разом із ОСОБА_5 їздили до м. Суми з приводу навчання останньої з метою отримання дозволу та шифрувального ключа для роботи у державній виконавчій службі, судом був досліджений фотознімок за 27.05.2020.

На обґрунтування доводів відповідача про проведення часу сторонами на пікніку на озері після рибної ловлі із батьком позивачки та його товаришем, судом були досліджені фотознімки, на яких зафіксовані як окремо позивачка із донькою, так і разом сторони по справі.

На обґрунтування доводів відповідача про перебування сторін разом із донькою позивачки 13.06.2020 в гостях у бабусі відповідача судом були досліджено фотознімки на одному з яких зображені сторони на фоні фонтану, на іншому дівчинка на фоні напису.

Факт придбання відповідачем 13 травня 2020 року в магазині «COMFY» мобільного телефону Readme Note 8Т та оформлення кредиту на його придбання в «Укрсиббанку» на ім`я позивача ОСОБА_5 окрім показів свідка ОСОБА_10 підтверджуються також оглянутим в судовому засіданні самим мобільним телефоном, його пакуванням, вище оглянутими світлинами, на яких зафіксована інформація про марку та модель мобільного телефону, а також інформацією наданою АТ «Укрсиббанк».

02 червня 2020 року були посвідчені довіреності у приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Ковальчук С.П. відповідно до яких відповідач ОСОБА_11 уповноважив позивача ОСОБА_5 представляти його інтереси пов`язані з експлуатацією, використанням та розпорядженням належним йому на праві власності автомобілем Volkswagen Golf д.н. НОМЕР_4 та купити квартиру за ціною і на умовах, їй відомих у м. Охтирка та зареєструвати її на його ім`я (т. 11, а.с. 123, 124).

Скрін-шотами переписки та перепискою між сторонами підтверджується, що вони періодично обговорювали варіанти придбання житла, необхідність запозичення суми якої не вистачає у розмірі 2000 доларів США, яку можливо буде віддати за де-кілька місяців, бо відповідач зможе заробити та віддавати по 1000 доларів на місяць. 09 липня 2020 року ОСОБА_5 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . ОСОБА_9 о. вона повідомила, що право власності зареєстрували на неї. Відповідач не заперечив. Також вона повідомила, що квартира коштувала 10000 (десять тисяч) доларів США. У переписці від 01.07.2020 відповідач зазначав про позивачку як його жінку та дружину. Також сторони обговорювали обставини продажу легкового авто. У переписці від 25.07.2020 ОСОБА_5 зазначає про те, шо квартира є спільною.

Згідно наданого відповідачем звіту про оцінку майна станом на 09.07.2020, вартість вказаної квартири могла становити 248943 грн (т. 1, а.с. 165).

На підтвердження спільного святкування дня народження відповідача ним було надано світлину із зображенням святкового торту, який як стверджує, замовила позивачка.

На підтвердження спільного святкування дня Незалежності України відповідачем також було надано 2 світлини.

На підтвердження власної матеріальної участі в ремонті квартири відповідачем була надана копія товарного чека від 25.07.2020 згідно якого ним у салоні ОСОБА_12 (ФОП ОСОБА_13 ) були замовлені вікна на загальну суму 24900 грн.

Скрін-шотами переписки та перепискою між сторонами підтверджується що вони продовжували підтримувати зв`язок за допомогою телефонних дзвінків та повідомлень у месенджерах, у яких зафіксований факт обговорення ходу виконання ремонтних робіт та придбання речей у квартиру.

На підтвердження спільного проведення часу та поїздки на відпочинок відповідачем були надані світлини із зображенням позивачки з донькою в парку, відповідача з донькою позивачки на фоні авто, із зображенням позивачки та її доньки як дорогою, так і безпосередньо на відпочинку.

Позивач ОСОБА_5 в обґрунтування придбання квартири за особисті кошти надала копію розписки від 01.07.2020 за якою її матір ОСОБА_14 надала у позику позивачці 12000 доларів США на придбання квартири за вказаною адресою. На підтвердження наявності у матері на той час вказаної суми надала копію договору купівлі - продажу частини будинку за яким ОСОБА_14 30.12.2019 збула належну їй нерухомість третій особі за ціною 139762 грн.

На підтвердження пояснень про пошкодження відповідачем квартири позивач надала світлини від 25.09.2021 на яких зображені порізи на натяжній стелі у кімнатах.

У підтвердження витрат на придбання обладнання та матеріалів на ремонт та облаштування квартири позивачкою були надані товарні чеки та квитанції.

У свою чергу, представником відповідача була надана інформація із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно яким підтверджується та обставина, що матір позивачки згідно договору купівлі-продажу від 10.11.2019 придбала житловий будинок із господарськими спорудами по АДРЕСА_5 , що, як стверджує, свідчить про те, що сума коштів отримана нею за подальший продаж частини будинку була витрачена не на позику доньці, а на подальший ремонт і утримання вказаної нерухомості.

Представником відповідача була надана копія ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 19.06.2020 р. по справі №583/1470/20, провадження 1-кп/583/238/20, за якою потерпілій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди по даному кримінальному провадженню ОСОБА_5 обвинуваченим у добровільному порядку було відшкодовано 5500 грн. та 2000 доларів США, що як стверджує представник, спростовує її доводи про наявність у неї на момент придбання квартири більшої суми у розмірі 4000 доларів США отриманих внаслідок проведеної компенсації за ДТП.

З наданої представником відповідача довідки виданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України прослідковуються періоди перебування відповідача ОСОБА_9 за межами України.

Із витребуваних судом копій декларацій позивачки про майно, доходи і витрати за 2019-2021 роки встановлено, що останньою були задекларовані як доходи її заробітна плата за місцем роботи, аліменти на дитину. Відомості про будь-які інші доходи у деклараціях не зазначені.

Допитана як свідок ОСОБА_15 , повідомила, що мешкає у будинку де знаходиться спірна квартира. Познайомилась із ОСОБА_1 , коли остання робила ремонт у своїй квартирі. Бачила там також її батьків. Відповідача там не бачила взагалі.

Допитана як свідок мати позивачки ОСОБА_14 повідомила, що їй відомо про те, що донька у 2020 році познайомилась із відповідачем та зустрічалась із ним. Проте, на той час це не були сімейні стосунки, а лише зустрічі. Відповідач мешкав та працював за кордоном. У липні 2020 року вони з чоловіком вирішили придбати доньці житло на що позичили їй 12000 доларів США. Гроші мали від попереднього продажу житла та власні заощадження, яких вистачило як на придбання собі будинку, так і на позику доньці. Вона особисто допомагала доньці із підбором квартири та була у нотаріуса в час укладення угоди купівлі-продажу. Позику посвідчили відповідною розпискою. Ремонт у квартирі робили власними силами, без участі відповідача.

Також на клопотання сторони відповідача було допитано ряд свідків які надали наступні покази.

Так, допитана як свідок ОСОБА_16 показала, що працює державним виконавцем у Охтирському відділенні ДВС. Близько року з нею працювала також і позивач ОСОБА_1 . Вони працювали у одному кабінеті і позивачка розповідала їй про свої стосунки з відповідачем. Розповідала про те, що він працює водієм за кордоном. Помічала, що вони часто спілкувались по телефону. Відповідач зустрічав ОСОБА_1 з роботи разом із її донькою від попереднього шлюбу. Їй відомо, що вони мешкали разом спочатку у батьків ОСОБА_17 , згодом у батьків позивачки. Фактично вони мешкали разом. Рафаїл був присутній як чоловік ОСОБА_1 коли вони колективом після роботи відмічали свято. Вона чула телефонну розмову між ОСОБА_18 та ОСОБА_17 у ході якої вони обговорювали придбання квартири. Згодом ОСОБА_19 повідомила про те, що вони придбали її, а її батько допомагав проводити у ній ремонт. Їй відомо, що вони планували разом жити, ОСОБА_17 допомагав доньці ОСОБА_20 вирішувати домашні завдання. Згодом вони одружились офіційно. Їй відомо, що вони разом їздили на відпочинок за кордон. Потім ОСОБА_1 звільнилась з роботи.

Допитаний як свідок державний виконавець ОСОБА_21 повідомив, що на той час він працював на посаді начальника відділу. Близько 1 року у них на посаді державного виконавця працювала також і позивачка. Він неодноразово спілкувався з нею. Йому відомо про стосунки між сторонами як між сімейною парою. Рафаїл періодично привозив ОСОБА_22 на роботу та забирав її. Він був присутній на святі колективу як її чоловік. Йому відомо, що вони придбали квартиру і, як повідомляла ОСОБА_19 , ОСОБА_17 за кордоном заробляв кошти на ремонт. Обставини придбання житла йому не відомі.

Допитана як свідок державний виконавець ОСОБА_23 також повідомила, що працювала з позивачкою. Остання із відповідачем перебували у цивільних відносинах, а згодом одружились. Рафаїл перебував на святкуванні, де і познайомився з колективом. Із розповіді ОСОБА_20 дізналась що ОСОБА_17 збирався за кордон на заробітки, та надав їй довіреність на своє авто, яке вона продала, а гроші витратила на квартиру для їх спільного проживання. Розповідала про те, що ремонт у квартирі робив її батько.

Допитана як свідок державний виконавець ОСОБА_24 , також повідомила, що познайомилась із позивачкою на роботі. Їй відомо про стосунки останньої із відповідачем. Вони згодом уклали шлюб і жили разом з дитиною позивачки. Пояснила про те, що ОСОБА_19 їй говорила про те, що ОСОБА_17 на заробітках, він заробить грошей і вони придбають квартиру.

Допитана як свідок ОСОБА_10 повідомила, що працювала в «Укрсиббанку» та займалась кредитуванням. Її робоче місце перебувало у магазині «Комфі». Позивачку вона знала і їй було відомо про те, що сторони зустрічались. Одного разу вони з`явились до магазину та вибирали мобільний телефон. Вирішили придбати його у кредит. На ОСОБА_17 кредит оформити не вдалось так як на запит про погодження прийшла відмова. Тому кредит оформили на позивачку. Сприймала їх як пару, бо бачила у місті та в кафе як разом, так і з донькою ОСОБА_20 . Знає, що вони разом їздили на відпочинок.

Допитаний як свідок ОСОБА_25 повідомив, що ОСОБА_2 йому раніше знайомий, колись працювали разом. Останній телефонував йому та повідомив, що перебуває на заробітках за кордоном і попросив допомогти ОСОБА_1 із ремонтом у квартирі. Однак він відмовив йому. Відмовив через негативне відношення до позивачки, бо йому знайомий її колишній чоловік, який скаржився на те, що вона забрала його майно. Попередньо бачив сторін разом у місті ще до нового року 3 роки тому. Рафаїл повідомляв, що ОСОБА_19 є його дівчиною.

Допитана як свідок бабуся відповідача ОСОБА_26 повідомила, що у червні 2020 р. Рафаїл приводив ОСОБА_22 та її дитину на знайомство як свою майбутню дружину. Помітила, що вони обидва були задоволені. Їй відомо, що вони мешкали разом спочатку у матері ОСОБА_17 , згодом у її батьків. Рафаїл дуже добре відносився до доньки позивачки, постійно гуляв з нею, водив до садка та до школи, допомагав у навчанні. Згодом відвідували її ще два рази у 2021 р. Повідомили, що придбали квартиру.

Допитаний як свідок брат відповідача ОСОБА_27 повідомив, що йому відомо про те, що Рафаїл через сайт знайомств у квітні 2020 року познайомився та почав підтримувати стосунки із позивачкою. Одного разу брат попросив його повезти ОСОБА_22 по роботі в м. Суми. У ході розмови від неї дізнався про те, що вона неодноразово була у шлюбі, один із яких був фіктивний. Також вона мала де-які кошти, які отримала як компенсацію внаслідок ДТП. В нього склалось негативне ставлення до неї про що він говорив брату, але той його не слухав. Рафаїл із ОСОБА_18 та її донькою мешкали спочатку у їхньої матері, потім у її батьків. Одного разу брат повідомив, що має заощадження та має намір придбати власне житло. Він відмовляв його, але той не послухав. Придбали квартиру у мікрорайоні Дачний на 5 поверсі. Він знає про те, що автомобіль брат продав, а гроші витратили на ремонт у квартирі. У січні 2021 р. вони зустрічались сім`ями у цій квартирі. Згодом із братом зустрічався у Польщі на заробітках та бачив, що той став засмучений. Особисто бачив як брат знімав у банкоматах валюту. Згодом дружина побачила у місті Аллу з донькою та іншим чоловіком.

Свідок ОСОБА_28 (вітчим відповідача) пояснив, що він співмешкає із матір`ю відповідача. Позивачку ОСОБА_29 знає як колишню невістку. У 2020 році (кінець весни, або початок літа) ОСОБА_2 познайомив її з ними. Представляв її як майбутню дружину. Також він познайомив їх із донькою позивачки. Вони дозволили їм мешкати у своїй квартирі на АДРЕСА_6 , проте з часом між братами виник конфлікт і вони переїхали жити до її батьків. З часом придбали власне житло. Після розлучення він допомагав забирати речі з житла батьків ОСОБА_30 . Ще йому відомо, що ОСОБА_2 залишив власне авто ОСОБА_31 для продажу з метою отримання коштів на ремонт придбаної ними квартири, а ще купував матеріали для ремонту, зокрема замовляв вікна.

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що факт спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу знайшов своє підтвердження, але не є належним способом захисту прав подружжя у спорі між ними щодо поділу спільного сумісного майна. Встановивши, що квартира АДРЕСА_1 , придбана у період перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах, за рахунок коштів сторін та для подальшого спільного проживання сім`єю, тому наявні підстави для визнання її спільною сумісною власністю. За недоведеності ОСОБА_2 права на частку у більшому розмірі, суд виходив із рівності часток співвласників у спільному майні подружжя та визнав за ним право власності на 1/2 частку спірної квартири.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із частиною другою ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Конституційний Суд України у рішенні від 03 червня 1999 року №5-рп/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визначення осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Із наведених положень можливо встановити ознаки подружніх відносин, зокрема, ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07 грудня 2020 року в справі № 295/14208/18-ц, від 20 січня 2021 року у справі № 178/90/18-ц.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що з 09 травня 2020 року він проживав з ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та ними було придбано спірну квартиру.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу знайшов своє підтвердження під час з`ясування обставин справи, що підтверджено належними та допустимими доказами.

Надані суду докази містять інформацію щодо предмета доказування, а тому придбання спірної квартири за спільні кошти сторін підтверджено належними доказами.

Не заслуговують на увагу колегії суддів посилання в апеляційній скарзі на те, що кошти на придбання квартири були тільки особисто ОСОБА_1 та надані її батьками. Таким доводам суд першої інстанції надав критичну оцінку пославшись на відсутність оригіналів розписок про надання позивачці матір`ю у позику 12000 доларів США на придбання квартири.

При цьому ОСОБА_2 доведено наявність у нього заробітку та коштів достатніх для придбання квартири.

Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Отже майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб необхідно вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, внаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

ОСОБА_2 надано суду належних доказів на підтвердження факту придбання квартири АДРЕСА_1 , за спільні кошти сторін, у період спільного проживання їх як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та в інтересах сім`ї.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про незаконність додаткового рішення у справі через порушення процесуального строку на подачу доказів понесення стороною судових витрат у справі, оскільки докази подані стороною у визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк, а заяву про стягнення таких витрат та попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які відповідач (позивач за зустрічним позовом) очікує понести у зв`язку з розглядом справи, було зроблено ще у зустрічній позовній заяві (т. 1, а.с. 51-65) .

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційні скарги, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваних судових рішень під час апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині та додаткове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367-369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Кудіна Олександра Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 листопада 2024 року в оскаржуваній частині та додаткове рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складене 09 липня 2025 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов