ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/6905/24 Головуючий суддя І інстанції Назаренко О.В.
Провадження № 22-з/818/61/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Заява про роз`яснення судового рішення
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши заяву Державного виконавця Ісматової Катерини Леонідівни про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року, у справі № 635/6905/24 за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Пісочинської СР Харківського району Харківської області, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА у м. Київі державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

Позивачка через свого представника адвоката Бєгунову О.О. звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 за її місцем проживання; стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_2 ) судові витрати в розмірі 1211,20 грн. судового збору та 10000.00 (десять тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

Одночасно з позовною заявою була подана заява про забезпечення позову, в якій сторона позивача просила забезпечити позовну заяву ОСОБА_1 шляхом встановлення зустрічей ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 за місцем проживання матері без присутності батька до винесення судом рішення, а саме з 17 липня 2024 року по 31 липня 2024 року; з 15 серпня 2024 року по 15 вересня 2024 року; з 15 жовтня 2024 року по 15 листопада 2024 року; з 16 грудня 2024 року по 15 січня 2025 року; з 15 лютого 2025 року по 15 березня 2025 року; з 15 квітня 2025 року по 15 травня 2025 року; з 15 червня 2025 року по 15 липня 2025 року, з моменту постановлення даної ухвали та до набрання рішенням у справі законної сили.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 липня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бєгунової О.О. про забезпечення позову залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12 липня 2024 року скасовано.

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бєгунової Ольги Олексіївни про забезпечення позову задоволено частково.

Визначено час спілкування малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (проживає за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у наступному порядку: протягом 30 днів, починаючи з 15 числа кожного парного місяця року до ухвалення судового рішення по суті спору, без присутності батька.

Зобов`язано ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_3 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) передавати малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її матері ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 в періоди визначеного судом часу спілкування.

24 лютого 2025 року державний виконавець Ісматова К.Л. подала заяву про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року в частині визначення часу спілкування малолітньої дитини ОСОБА_3 05.11.2018 з матір`ю ОСОБА_1 у наступному порядку: протягом 30 днів, починаючи з 15 числа кожного парного місяця року до ухвалення судового рішення по суті спору, без присутності батька. Зобов`язати ОСОБА_4 передавати малолітню доньку ОСОБА_3 її матері ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 в періоди визначеного судом часу спілкування. А саме тлумачення якої статті має застосовуватися державним виконавцем при примусовому виконанні даного рішення, ст.63 Закону України Про виконавче провадження або ст. 64-1 Закону України Про виконавче провадження.

Заява вмотивована тим, що згідно рішення суду про забезпечення позову боржник зобов`язаний передавати малолітню доньку її матері, для їх спілкування без його присутності. Виконання рішення в даному тлумаченні відповідає ст.63 Закону України Про виконавче провадження за рішенням за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Інший спосіб тлумачення рішення відповідно до ст.64-1 Закону України Про виконавче провадження полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Тлумачення даного рішення безпосередньо впливає на його виконання в частині дій, яких зобов`язаний вчинити боржник.

Окрім цього, державному виконавцю не зрозуміло яким чином виконувати вищевказане рішення суду, якщо дитина категорично відмовляється йти з матір`ю ОСОБА_1 .

Перевіривши доводи заяви про роз`яснення, за участю учасників справи, колегія суддів вирішила, що вона підлягає частковому задоволенню.

Як пояснили сторони та державний виконавець вказана постанова Харківського апеляційного суду про забезпечення позову наразі не виконується з огляду на те, що відповідач батько заперечує проти тимчасової передачі дитині матері з тих мотивів, що мати вживає неправомірний психічний вплив на дитину, дитина втратила емоційний контекст з матір`ю, внаслідок чого не бажає йди до матері. Однак, державним виконавцем не встановлено наявність реальних загроз дитині з боку матері, з цього приводу у заяві ніяких обґрунтованих аргументів не вказано, а батьком при розгляді заяви належних і допустимих доказів до суду апеляційної інстанції також не надано.

Згідно ст. 271 ЦПК України:

1. За заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

2. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

3. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

4. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Згідно із роз`ясненнями, що були надані судам у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 221 ЦПК (ст. 271 ЦПК України у чинній редакції) роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання.

Крім цього, роз`яснення рішення суду можливе тоді, коло воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що в заяві про роз`яснення рішення має бути зазначено, що саме в рішенні є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові та невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко або незрозуміло ним сформульовані, що, в свою чергу, позбавляє можливості його виконання. Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим як для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Таким чином, є дві умови, за яких роз`яснюється рішення: перша умова - це та, що не можна змінювати його зміст, а друга - якщо воно є незрозумілими для тих, кого зобов`язано його виконувати і орган, який буде його виконувати.

Відтак, роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі, однак шляхом постановлення ухвали про роз`яснення суд не вправі змінювати суть самого рішення.

Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, так як існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року у справі № 808/1298/15, провадження № К/9901/47009/18.

За положеннями частини другої ст. 271 ЦПК України, подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 904/2526/18 виснувано, що роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто, йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі №233/3676/19 зазначено, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, роз`яснення рішення суду, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Роз`яснено може бути судове рішення, яке підлягає реалізації в порядку пред`явлення до примусового виконання за наслідками розгляду справи по суті.

З огляду на те, що у даному випадку суд застосував такий засіб забезпечення позову, який лише у загальному вигляді визначений у п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України як встановлення обов`язку вчинити певні дії, та який не отримав чіткого законного порядку його виконання, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року а частині порядку його виконання.

Виконання рішення суду про забезпечення позову у даному випадку зводиться до зобов`язання батька забезпечити спілкування дитини з матір`ю згідно графіку, який визначений у згаданій постанові Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року графіку.

Тому, найбільш наближений до мети за змісту застосованих судом апеляційної інстанції засобу забезпечення позову є порядок виконання, передбачений для рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії щодо побачення матері з дитиною, який передбачений у ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», яка є спеціальною по відношенню до норми ст. 63 вказаного Закону України, що не виключає можливість застосування ст. 63 якщо щось не визначено напряму у нормі ст. 64-1.

Так, згідно ст. 64-1 Закону України визначено наступне:

1. Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

2. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

3. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

4. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

5. У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

6. Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

7. Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Конкретизований порядок примусового виконання рішень немайнового характеру також визначений у розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5

(у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5)

Так, у п. 1 вказаного розділу IX Інструкції визначено, що виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону Про виконавче провадження.

П. 2. У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

П. 5. Якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Сторона виконавчого провадження у разі неможливості з`явитися на призначений час письмово повідомляє про це державного виконавця шляхом подання заяви (клопотання), в якій (якому) зазначає про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною.

Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

Якщо сторона виконавчого провадження не з`явилася у визначений у виклику час до державного виконавця та письмово не повідомила державного виконавця про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною, державний виконавець визначає час та (або) місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони виконавчого провадження.

П. 6. При виконанні рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною державний виконавець за потреби залучає органи опіки та піклування.

П. 7. За наявності обставин, що перешкоджають проведенню побачення стягувача (у нашому випадку з матір`ю) з дитиною, державний виконавець відкладає проведення виконавчих дій в порядку, визначеному статтею 32 Закону.

У разі якщо боржник не виконує рішення у зв`язку з відмовою дитини контактувати зі стягувачем, державний виконавець в установленому порядку залучає представників органів опіки та піклування, експерта або спеціаліста (психолога) для виявлення та/або підтвердження причин такої відмови.

Згідно ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що внаслідок тривалої відсутності спілкування дитини з матір`ю між ними вже втрачено емоційний контакт, і саме з його відновлення, що об`єктивно утруднює виконанню застосованому судом засобу забезпечення позову та відповідно до вказаних норм права вимагає залучення дитячого психолога та органу опіки та піклування, та створити умови для їх спілкування шляхом самостійного визначення державним виконавцем місця та часу для таких проміжних зустрічей дитини з матір`ю у присутності батька та психолога, який має допомогти як дитини так і батькам вирішити існуючи проблеми психологічного характеру на шляху виконання вищевказаних забезпечувальних заходів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заява про роз`яснення рішення підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 271, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ухвалив:

Заяву Державного виконавця Харківського відділу Державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Ісматової Катерини Леонідівни про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року задовольнити частково.

Роз`яснити, що постанова Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року має виконуватись відповідно до змісту ухваленого рішення та відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Для забезпечення передачі дитини ОСОБА_3 згідно вказаного в постанові Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року графіку необхідно залучати орган опіки та піклування, службу у справах дітей Пісочинської сільської ради Харківської області та дитячого психолога.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.Б.Яцина

Судді Ю.М.Мальований

О.В.Маміна