Справа № 930/3180/24
Провадження № 22-ц/801/1509/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 рокуСправа № 930/3180/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,

секретаря судового засіданні Куленко О. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) Приватне підприємство «Ремонтник»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Ремонтник» на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 30 квітня 2025 року, ухвалене у складі судді Науменка С. М., дата складення повного судового рішення 08 травня 2025 року, -

встановив:

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області із позовом до ПП «Ремонтник» про припинення договору оренди землі.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . За життя батьку належала на праві власності земельна ділянка, розташована на території Райгородської (колишньої Ситковецької селищної ради) сільської ради Гайсинського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у загальному розмірі 2.3267 га., з кадастровим номером :02:001:0109. Згідно укладеного 30 березня 2008 року Договору оренди, батько передав належну йому земельну ділянку в оренду терміном на 15 років ПП «Ремонтник», договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Немирівському районі Вінницької області 17 червня 2011 року.

У п. 40 вказаного Договору зазначено, що «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору».

Позивач після смерті батька прийняв спадщину та відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 листопада 2023 року, виданого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу, став власником зазначеної вище земельної ділянки. Після оформлення спадкових прав звернувся до представників ПП «Ремонтник» з вимогою щодо розірвання укладеного Договору оренди землі на підставі п. 40, однак відповідач заперечує проти цього, що стало причиною звернення до суду.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 30 квітня 2025 року позов задоволено: припинено шляхом розірвання Договір оренди землі від 30 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та приватним підприємством «Ремонтник», зареєстрований 17.06.2011 у відділі Держкомзему у Немирівському районі Вінницької області, та перенесеним у Державний реєстр речових прав за N? 57910025 від 03.12.2024, відповідно до умов яких було передано у строкове платне користування відповідачу земельну ділянку, яка розміщена на території Райгородської (колишньої Ситковецької селищної ради) сільської ради Гайсинського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у розмірі 2.3267 га, з кадастровим номером :02:001:0109; стягнуто з Приватного підприємства «Ремонтник» на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції встановив, що в укладеному 30 березня 2008 рокуміж ОСОБА_2 та ПП «Ремонтник» Договорі оренди сторони погодили у пункті 40 таку підставу його розірвання, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, тому цей договір підлягає розірванню, так як до позивача перейшло право власності на орендовану земельну ділянку і він вимагає розірвання цього договору.

Не погодившись із ухваленим рішенням, 29 травня 2025 року засобами поштового зв`язку ПП «Ремонтник» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що відповідно до ч. 5 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» спадкоємці після прийняття спадщини та державної реєстрації права власності на земельну ділянку мають протягом одного місяця повідомити про це орендаря в порядку, визначеному ст. 148-1 ЗК України. Починаючи з 10 листопада 2023 року відповідач не ставить під сумнів дійсність Договору оренди землі, не виявляє бажання його припинити/розірвати та продовжує дотримуватися його умов, отримувати орендну плату та ін. Відповідач зазначає, що до моменту смерті ОСОБА_2 . Договір оренди землі № б/н від 30 березня 2008 року фактично виконувався обома сторонами, зокрема, орендар користувався земельною ділянкою і сплачував за неї орендну плату, а орендодавець і його спадкоємець приймали платежі.

Позивач ОСОБА_1 не скористався своїм правом в передбачений судом строк подати відзив на апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ПП «Ремонтник» будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явилися, будь-яких клопотань про відкладення розгляду до суду не надсилали.

За таких обставин, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність осіб, які не з`явилися, про день та час судового розгляду повідомлені належним чином (ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- 30 березня 2008 року між ОСОБА_2 (орендодавець) та ПП «Ремонтник» (орендар) укладено Договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передав орендареві на праві оренди належну йому земельну ділянку загальною площею 2.3267 га, розташовану на території Вінницької області, Гайсинського (колишнього Немирівського) району, Ситковецької селищної ради, кадастровий номер :02:001:0109, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Пунктом 40 Договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с. 12 13);

- згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10 листопада 2023 року приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б. В., зареєстрованого в реєстрі за № 1518, ОСОБА_1 успадкував після смерті батька ОСОБА_4 у власність, земельну ділянку загальною площею 2.3267 га, яка розташована на території Вінницької області, Гайсинського (колишнього Немирівського) району, Ситковецької селищної ради, кадастровий номер :02:001:0109, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 10).

Між сторонами виник спір про припинення договору оренди землі.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України)

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частинами третьою та четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказала, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Зазначений правовий висновок викладений також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 357/278/20.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Договору оренди землі від 30 березня 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПП «Ремонтник», земельна ділянка загальною площею 2.3267 га, розташована на території Вінницької області, Гайсинського (колишнього Немирівського) району, Ситковецької селищної ради, кадастровий номер :02:001:0109, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, передана в оренду ПП «Ремонтник».

Пунктом 40 цього Договору, передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с. 13). Отже, така умова була погоджена сторонами на власний розсуд, не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, не змінена та не визнана недійсним, а тому є обов`язковою для виконання сторонами правочину (частина 1 статті 629 ЦК України ).

Факт переходу до позивача ОСОБА_1 в порядку спадкування права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0109 підтверджений Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10 листопада 2023 року (а.с. 10).

Відтак суд першої інстанції, встановивши, що відбулася зміна власника земельної ділянки, вірно виснував, що із настанням події, обумовленої договором, позовні вимоги про розірвання договору оренди є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Твердження відповідача щодо своєчасної сплати орендної плати, тривалості орендних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_2 не має правового значення для вирішення цієї справи, оскільки наразі має місце наявність обставини яка відповідно до п. 40 Договору оренди є прямою договірною підставою для його розірвання. У Договорі не вказано, що своєчасна оплата оренди нівелює наслідки переходу права власності або виключає можливість розірвання договору з цієї причини. Таким чином, своєчасна плата є лише частиною виконання договірних зобов`язань, але не виключає право нового власника (позивача) ініціювати розірвання договору відповідно до прямо передбаченої в договорі умови.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ПП «Ремонтник» не містить доводів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 30 квітня 2025 року підлягає залишенню без змін, а подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, то судові витрати ПП «Ремонтник», понесені у суді апеляційної інстанції, слід залишити за ним. Доказів понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції іншими учасниками справи матеріали справи не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ремонтник» залишити без задоволення.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 30 квітня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати Приватного підприємства «Ремонтник», понесені в ході апеляційного розгляду, залишити за ним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. В. Ковальчук

Т. Б. Сало