ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року

м. Київ

справа № 372/2439/16-ц

провадження № 61-10354св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д. Д.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Центренерго»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в інтересах яких діє представник Лупейко Олександр Васильович , на рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 липня 2019 року у складі судді

Потабенко Л. В. та постанову Київського апеляційного суду від 13 березня

2024 року у складі колегії суддів: Мостової Г. І.,Березовенко Р. В.,

Лапчевської О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (далі за текстом -

ПАТ «Центренерго») про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 23 лютого

2017 року (а. с. 190 т. 3) відкрито провадження у справі № 372/2439/16-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «Центренерго» про відшкодування моральної шкоди.

У лютому 2017 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 звернулися до суду

з позовом до ПАТ «Центренерго» про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2017 року ОСОБА_12 (а. с. 99-100 т. 11), а після самовідводу судді

Зінченко О. М. - ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області

від 29 грудня 2017 року ОСОБА_13 (а. с. 181 т. 11) відкрито провадження

у справі № 372/570/17 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до

ПАТ «Центренерго» про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16 травня 2018 року

(а. с. 181-182 т. 17) об`єднано позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 до ПАТ «Центренерго» про відшкодування моральної шкоди (№ 372/2439/16-ц) та за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до

ПАТ «Центренерго» про відшкодування моральної шкоди (№ 372/570/17), присвоївши об`єднаній справі № 372/2439/16-ц.

Позовні заяви, з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог та доповнення підстав позову, про збільшення нормативно-правового обґрунтування позову, мотивовані тим, що поруч із м. Українка Київської області функціонує Трипільська теплова електрична станція (далі за текстом - Трипільська ТЕС)

ПАТ «Центренерго», яка у зв`язку з виробничою діяльністю негативно впливає на якість життя позивачів через надмірне забруднення навколишнього природного середовища шкідливими речовинами.

Позивачі вказували, що Трипільска ТЕС не дотримується екологічних і санітарних норм, внаслідок чого природне довкілля у м. Українка Київської області та навколишніх селах надмірно забруднено шкідливими речовинами, що є небезпечним для життя і здоров`я позивачів.

Внаслідок виробничої діяльності відповідач системно не дотримується екологічних і санітарних норм, як результат - природне довкілля у регіоні є небезпечним для життя і здоров`я позивачів, які постійно спостерігають густий чорний дим, що йде

з джерел викидів забруднюючих речовин Трипільскої ТЕС, особливо вони потерпають від так званих «пильових» бур складованих золошлаків Трипільскої ТЕС.

Позивачі вважали, що дані по технологічному пилу є наслідком саме «пильових бур». Хімічний склад технологічного пилу встановлений експертним висновком НІСЕ від 25 серпня 2016 року за № 8658. До його складу входять силікати, кремнеземи, кристали сірки, оксиди цирконію зі включенням інших небезпечних речовин. Всі ці речовини є вкрай небезпечними для життя і здоров`я людей.

Таким чином, доводи позивачів про шкідливий вплив Трипільської ТЕС на природне довкілля у регіоні зі створенням реальної небезпеки для життя і здоров`я через понаднормативне забруднення шкідливими речовинами повітря, землі, водних ресурсів об`єктивно підтверджуються.

Позивачі стверджували, що у зв`язку з таким станом природнього довкілля

у регіоні, яке через діяльність Трипільської ТЕС є небезпечним для життя

і здоров`я, вони відчувають значні душевні страждання.

Наведені обставини, на думку позивачів, підтверджують шкідливий вплив Трипільської ТЕС на природне довкілля у регіоні зі створенням реальної небезпеки для їх життя і здоров`я через понаднормативне забруднення шкідливими речовинами повітря, землі та водних ресурсів, внаслідок чого вони відчувають значні душевні страждання, що проявилися у постійному стресі, страхах, тривогах, пригніченості та переживаннях. Душевними стражданнями позивачам завдано моральної шкоди.

З урахуванням наведеного позивачі просили стягнути з ПАТ «Центренерго» на їх користь спричинену моральну шкоду кожному у розмірі по 576 мінімальних заробітних плат, що становить по 1 843 200,00 грн, розмір яких встановлюється рівнем розміру мінімальної зарплати в Україні, на момент ухвалення рішення суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 липня 2019 року

(а. с. 110-143 т. 19) у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову мотивовано тим, що позивачі переконливо не довели твердження про понаднормативне забруднення території місця їх проживання (ґрунтів, атмосферного повітря, водойм Канівського водосховища) небезпечними речовинами, про те, що таке понаднормативне забруднення природного довкілля є прямим наслідком протиправної діяльності Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго», яка у своїй діяльності не дотримується нормативних зобов`язувальних приписів, а також про те, що вина Трипільської ТЕС простежується як у формі умислу, так і необережності.

На обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що внаслідок діяльності відповідача спричиняється пилове забруднення атмосферного повітря дрібнодисперсним пилом, дрібнодисперсними часточками окремих хімічних речовин, хоч і вказують на те, що в Україні норми для саме таких видів викидів законодавчо не встановлені. Суд першої інстанції дійшов висновку, що за таких обставин, підстав вважати, що відповідач порушує норми таких викидів, немає,

а подібні твердження позову не вказують на наявність вини відповідача

у порушенні екологічного законодавства.

Доводи позивачів про те, що негативна виробнича діяльність Трипільської ТЕС

є загальновідомим фактом, суд першої інстанції оцінив критично в аспекті саме спірних правовідносин щодо відшкодування моральної шкоди та вважав, що відповідні обставини, які породжують відповідні правові наслідки у спірних правовідносинах, підлягають доказуванню на загальних підставах.

Суд першої інстанції вважав непереконливими і недоведеними посилання позивачів на понаднормативне промислове забруднення природного довкілля шкідливими речовинами, що створило небезпеку для життя і здоров`я позивачів та негативно вплинуло на якість життя, оскільки належних і допустимих доказів цього суду першої інстанції не подано.

Суд першої інстанції погодився із доводами позивачів про те, що посадовими особами відповідача допускалися порушення природоохоронного законодавства, проте співвіднесення таких порушень саме із порушенням прав чи законних інтересів позивачів суд першої інстанції вважав безпідставними.

Суд першої інстанції погодився із доводами відповідача про те, що вказані позивачами порушення екологічних норм були короткотривалими за часом (разовими правопорушеннями), були обмежені на територіях, де це сталося, вчасно ліквідовані і не мали ніякого негативного впливу на територію проживання та перебування позивачів у справі, а особливо на екологічну ситуацію в районі.

Під час судового розгляду залишилися недоведеними посилання позову на наявність факту заподіяння моральної шкоди, яка в силу дії статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) має чітко визначені прояви, існування яких

і породжує право вимоги до завдавача щодо її відшкодування. Зокрема, у цій справі суду першої інстанції не було подано належних і допустимих доказів фізичного болю чи страждань, яких позивачі зазнали у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, факт ушкодження здоров`я залишився недоведеним. Також не було подано належних і допустимих доказів душевних страждань, яких позивачі зазнали у зв`язку з протиправною поведінкою щодо них самих, членів їх сім`ї чи близьких родичів, факт протиправної поведінки саме відповідача, який стосується саме позивачів, залишився недоведеним.

Суд першої інстанції вважав, що у задоволенні позовних вимог позивачів належить відмовити виходячи з того, що під час судового розгляду залишилась недоведеною наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода (моральна) зі встановленням її розміру; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина.

Жодним доказом не підтверджується причинний зв`язок між станом здоров`я позивачів та виробничою діяльністю відповідача, а відповідні доводи позову ґрунтуються виключно на судженнях самих позивачів і є непереконливими. Доводи про наявність проявів, передбачених статтею 23 ЦК України, моральної шкоди щодо душевних страждань внаслідок ушкодження здоров`я залишились неконкретизованими і недоведеними. Реально існуючих порушень прав чи законних інтересів позивачів, які б підлягали правовому захисту у обраний позовом спосіб, під час розгляду справи не виявлено. Доводи позову про необхідність відшкодування моральної шкоди через існування лише ризику таких порушень у майбутньому суд першої інстанції вважав безпідставними і такими, що не можуть покладатись в основу судового рішення за приписами чинного законодавства.

Позивачі переважно посилалися на те, що внаслідок діяльності одного

з підприємств відповідача має місце забруднення навколишнього середовища, що впливає на стан їх здоров`я, проте важко відрізнити вплив екологічних ризиків від впливу інших відповідних факторів, таких як вік, професія або особистий спосіб життя. Позивачі не заперечували відсутності доказів на підтвердження погіршення стану їх здоров`я, вказуючи, що сам по собі факт забруднення навколишнього середовища свідчить про заподіяння моральної шкоди.

Проте під час розгляду справи не доведено, що в місцях проживання позивачів

у цій справі рівень забруднення навколишнього середовища становить очевидну загрозу їх життю та здоров`ю, є вищим ніж в інших регіонах та містах України.

Позивачі посилалися на те, що наявне психологічне навантаження вплинуло на їх здоров`я, внаслідок зазначених аспектів позивачі, за їх твердженням, переживають значні душевні страждання, що проявилися у постійному стресі, страхах, тривогах, переживаннях, але вказане є їх власним суб`єктивним сприйняттям фактичних обставин.

Суд першої інстанції вважав, що під час судового розгляду позивачі не довели співвіднесення своїх моральних страждань, покладених в основу позову, фактичних обставин із виробничою діяльністю відповідача, а також доказів причинного зв`язку між діями відповідача та наслідками у виді спричинення моральної шкоди позивачам.

Реально існуючих порушень прав чи законних інтересів позивачів, які б підлягали судовому захисту у обраний позивачами спосіб, під час розгляду цієї справи не виявлено. Доводи позову про необхідність відшкодування моральної шкоди через існування лише ризику таких порушень у майбутньому суд першої інстанції вважав безпідставними і такими, що не можуть покладатись в основу судового рішення.

Позивачами та їх представниками ніяк не спростовано твердження відповідача про те, що шкідливий вплив на довкілля у населених пунктах Обухівського району, окрім нього, здійснюють інші десятки промислових об`єктів, розташованих поруч Українського та Обухівського промислових вузлів.

Неправомірність дій, а фактично за доводами позову - неправомірність виробничої діяльності Трипільської ТЕС залишилася недоведеною. Поряд із тим, із поданих відповідачем доказів випливає, що всі необхідні дозволи органів державної влади на здійснення виробничої діяльності Трипільської ТЕС надані, жодним уповноваженим органом державної влади не пред`являлись вимоги щодо припинення або призупинення діяльності цього промислового об`єкта, яке є містоутворюючим підприємством.

Будь-яких підтверджень існування між сторонами правовідносин у сфері захисту прав споживачів суду не подано.

За доводами представника позивачів, про наявність дискримінації вказує те, що позивачі, які проживають у зоні впливу Трипільської ТЕС, відчувають душевні страждання, яких не відчувають інші особи поза межами такої зони. Проте подібні доводи не вказують на будь-які дії відповідача, які б свідчили про відмінність

у ставленні до позивачів у порівнянні із будь-якими іншими особами, оскільки суб`єктивне відношення окремих осіб не стосується безпосередньо відповідача, який не вживав жодних заходів для створення передумов для виникнення ситуації, за якої позивачі за їх ознаками, зокрема і місця проживання, зазнали обмеження

у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі.

За таких обставин суд першої інстанції не встановив фактичних даних, які б вказували на наявність дискримінаційного поводження відповідача щодо позивачів, а посилання представника позивачів на дискримінацію суд першої інстанції вважав безпідставними.

При цьому районний суд керувався нормами Конституції України, ЦК України, спеціальним законодавством у цій сфері, Конвенцією про захист прав людини

і основоположних свобод та прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2019 року

(а. с. 163-164 т. 19) відмовлено в ухваленні додаткового рішення за заявою представника ПАТ «Центренерго».

Ухвала районного суду мотивована тим, що підстави для ухвалення додаткового рішення за заявою представника відповідача у суду першої інстанції відсутні, оскільки відповідно до практики рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій позивачі в силу пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» є звільненими від сплати судового збору.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2024 року (а. с. 1-58

т. 23) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - Лупейка О. В. залишено без задоволення. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 липня 2019 року залишено без змін. Апеляційну скаргу ПАТ «Центренерго» залишено без задоволення. Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд залишив без змін рішення суду першої інстанції про відмову

у задоволенні позову, оскільки погодився з його висновками про те, що:

під час судового розгляду позивачі не довели наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода (моральна) зі встановленням її розміру; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина;

негативна виробнича діяльність Трипільської ТЕС не є загальновідомим фактом та такі обставини підлягають доказуванню на загальних підставах;

позивачі не довели понаднормативне забруднення території місця їх проживання (ґрунтів, атмосферного повітря, водойм Канівського водосховища) небезпечними речовинами, як не доведено те, що таке понаднормативне забруднення природного довкілля є прямим наслідком протиправної діяльності Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго», яка у своїй діяльності не дотримується нормативних зобов`язувальних приписів, а також про те, що вина Трипільської ТЕС простежується як у формі умислу, так і необережності;

відсутні фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація у спірних правовідносинах мала місце, оскільки, як випливає із тексту відповідних документів, доводів представників позивачів та показань свідка ОСОБА_14 ,

в цьому випадку було застосовано не юридичний, а психологічний критерій визначення поняття «дискримінація» як просте порушення, ущемлення прав особи. При розгляді справи не встановлено фактичних даних, які б вказували на наявність дискримінаційного поводження відповідача стосовно позивачів, а посилання представників позивачів на дискримінацію є безпідставними;

позивачі не довели, що виробнича діяльність Трипільської ТЕС погіршила їх рівень життя до неприйнятного в цій місцевості;

обставини цього спору суттєво відрізняються від обставин, які оцінювалися

у межах справ ЄСПЛ «Дземюк проти України» та «Дубецька проти України», тому не підлягають застосуванню при ухваленні рішення у цій справі.

Апеляційний суд зокрема урахував, що:

офіційних звернень громадян Обухівського району до державних органів зі скаргами на пилові бурі, пов`язані з діяльністю Трипільської ТЕС, у період 2013-2017 років, не зафіксовано. Державна служба України з надзвичайних ситуацій повідомила про відсутність фіксації надзвичайних ситуацій та подій на Трипільській ТЕС з 2005 року до 2017 року;

з наданої Комунальним закладом Обухівської районної ради «Обухівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» інформації щодо кількості хворих за різними захворюваннями, не випливає, що характер хвороб є особливим і відмінним від інших регіонів України;

у Висновку експерта КНДІСЕ від 17 травня 2023 року № 29889/20-48 за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи у цивільній справі № 372/2439/16-ц щодо впливу на здоров`я зазначено таке. Дослідження до матеріалів справи показують, що при визначенні населених пунктів враховувалися превалюючі напрями вітру та відстань від золошлаковідвалу. При цьому для аналізу рівня захворюваності вибрані населені пункти, що розташовані на як на навітряній стороні (сторона горизонту з переважаючим напрямом вітру від золошлаковідвалу - с. Халеп`є ~ 6 км, с. Витачів ~ 9 км, с. Дерев`яне ~ 3 км), так

і населені пункти з підвітряної сторони від золошлаковідвалу (тобто за напрямком вітру в сторону віддалення від золошлаковідвалу - м. Українка ~ 3 км, с. Трипілля - 3 км, м. Обухів - 3 км). Приведені дані щодо перевищення рівнів захворюваності та отримані висновки не мають відповідних посилань на джерела та обґрунтований аналіз на повноту та достовірність приведених даних. Отримані абсолютні результати не підтверджені іншими дослідженнями. У свою чергу Науково-експертний висновок складений д.ю.н, професором, членом-кореспондентом НАПрН України ОСОБА_15 щодо доктринального тлумачення положень статті 50 Конституції України. Проте в силу статті 114 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) висновок експерта в галузі права може стосуватись лише питань застосування аналогії права, аналогії закону чи змісту норм іноземного права. А отже, вказаний висновок не може бути прийнятий до уваги суду як належний та допустимий доказ у справі;

у матеріалах справи відсутні будь-які медичні документи на підтвердження того, що саме внаслідок діяльності відповідача позивачам заподіяно шкоду здоров`ю, відсутні будь-які докази на підтвердження виникнення певних хвороб, які б були явно пов`язані із винними діями відповідача;

посилання позову на загальні екологічні проблеми України, на стан захворювання у певних регіонах України, на певні наукові монографії та дослідження, на необхідність удосконалення національного екологічного законодавства та встановлення більш жорстких екологічних нормативів у майбутньому, з огляду на міжнародні зобов`язання України тощо, є такими, що не мають правового значення для вирішення цього спору;

виробнича діяльність Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» дійсно підпадає під ознаки джерела підвищеної небезпеки, тому до спірних правовідносин може застосовуватися презумпція вини володільця такого джерела, проте під час розгляду справи залишились недоведеними сам факт спричинення шкоди, тому підстави для її відшкодування відповідачем навіть за умови відсутності його вини не виникли;

факт порушення особистих прав позивачів, у тому числі екологічних, не встановлений жодним уповноваженим органом. Позивачі у цій справі жодного разу не зверталися до позивача або будь-яких державних, судових чи інших уповноважених органів із скаргами чи вимогами щодо порушення їх прав, не ініціювали у будь-якій формі питань про призупинення або припинення діяльності, яка призводить або може призвести до значних змін у довкіллі, не використовували інші можливості, способи та форми захисту для припинення порушень чи відновлення своїх прав. У спірних правовідносинах першою і єдиною вимогою позивачів став саме цей позов, у межах якого вони просять відшкодувати їм моральну шкоду у розмірі 1 843 200,00 грн кожному.

Суд апеляційної інстанції виснував, що посадовими особами відповідача допускались порушення природоохоронного законодавства, проте співвіднесення таких порушень саме із порушенням прав чи законних інтересів позивачів

є безпідставними. Вказані позивачами порушення екологічних норм були короткотривалими за часом (разовими правопорушеннями), були обмежені на територіях, де це сталося, вчасно ліквідовані і не мали ніякого негативного впливу на територію проживання та перебування позивачів у справі, а особливо на екологічну ситуацію в районі.

Вказане у сукупності призвело до висновку апеляційного суду про те, що позивачі не довели належними та допустимими доказами обставин, на які посилалися, як на підставу для задоволення їх позову про стягнення моральної шкоди, підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Щодо оскарженої ПАТ «Центренерго» ухвали Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2019 року, то суд апеляційної інстанції вказав, що вона постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права,

а тому цю ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують.

Апеляційний суд послався на те, що з тексту позовної заяви виходить, що позивачі вимагають відшкодування моральної шкоди, спричинення якої серед декількох причин обґрунтовують й шкодою, яку, з їх точки зору, завдає їхньому здоров`ю діяльність відповідача. Зокрема про шкоду здоров`ю прямо зазначали деякі з позивачів. Водночас відповідно до положень пункту 2 частини першої

статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування шкоди (як матеріальної, так і моральної), спричиненої ушкодженням здоров`я, звільнені від обов`язку сплати судового збору.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У липні 2024 року адвокат Лупейко О. В. в інтересах позивачів засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою (у вересні 2024 року - касаційною скаргою у новій редакції на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 02 серпня 2024 року) на рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову

у повному обсязі.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень представник заявників посилається на те, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 372/1308/16-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 372/4399/15-ц, від 12 березня 2020 року

у справі № 372/771/16, від 18 березня 2020 року у справі № 372/1243/16-ц,

від 08 квітня 2020 року у справі № 372/724/16-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 372/980/16-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 372/4412/15-ц

від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18, від 05 квітня 2023 року у справі № 369/7171/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Крім того, посилається на те, що суд апеляційної інстанції не дослідив належним чином докази, зібрані у справі (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

У касаційній скарзі представник заявників також зазначає, що у матеріалах справи наявна достатня доказова база, яка доводить понаднормативне екологічне забруднення природного довкілля регіону проживання позивачів виробничою діяльністю відповідача та встановлює інші глобальні порушення екологічного законодавства, що напряму вказує на реальність порушень прав позивачів та, відповідно, спричинення їм моральної шкоди. Важливою відмінністю цієї справи, серед інших типових справ за подібними позовами жителів Обухівського району до ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу «Трипільська ТЕС» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої порушенням комплексом їх прав,

у тому числі передбаченого частиною першою статті 50 Конституції України права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, внаслідок понаднормативного забруднення шкідливими речовинами навколишнього природного середовища регіону їх проживання, є наявність додатково наданого до апеляційного суду висновку інженерно-екологічної експертизи КНДІСЄ № 29889/20-48 та космічних знімків. Судом апеляційної інстанції неправильно відкинуті доказові матеріали, які несли основне доказове навантаження, - три висновки, звіт та комісійні висновки - спеціалістів-психологів, які суд визнав недопустимими. Проте сторона позивачів ніколи не кваліфікувала їх такими, тому що вони мають враховуватися виключно як письмові докази у розумінні статті 95 ЦПК України. Навіть за відсутності

у психолога процесуального статусу спеціаліста (частина перша статті 74 ЦПК України) чи експерта (частина перша статті 72 ЦПК України) висновок психолога може бути письмовим доказом (пункт 1 частини другої статті 76, частина перша статті 95 ЦПК України), якщо містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, зокрема стосовно страждань потерпілих. Неправильність висновку судів щодо того, що оскільки позивачі не довели спричинену шкоду фізичному здоров`ю від екологічних факторів діяльності Трипільської ТЕС, то не може бути доведено і моральне травмування, суперечить правовим позиціям у рішеннях ЄСПЛ «Дубецька проти України» та «Дземюк проти України». Згідно з рішенням ЄСПЛ «Дземюк проти України» констатувалось порушення лише одного еконормативу, а у цій справі підтверджено порушення їх більше сотні, у тому числі це випливає із офіційного екоаудиту, проведеного Фондом державного майна України у порядку підготовки до приватизації ПАТ «Центренерго». Причому ці порушення не є дрібними, а такими, від яких глобально залежить безпека регіону. Позивачі не заперечують, що у них відсутні медичні документи, які прямо пов`язують їх нинішній стан здоров`я із екологічною ситуацією в регіоні, проте їм не обов`язково доводити наслідковий зв`язок,

а достатньо довести виникнення загрози для їх життя і здоров`я через порушення відповідачем їх прав, включаючи екологічні. Фактор небезпеки є доведеним.

У справі встановлена і доведена вина відповідача в забрудненні шкідливими речовинами територій населених пунктів, де проживають позивачі, встановлені обсяги та характер забруднення, джерела забруднення, порушення відповідачем нормативно визначених стандартів при поводженні з відходами, встановлено, що рівень захворюваності населення в населених пунктах, розташованих поблизу Трипільської ТЕС, де проживають позивачі, є більшим в порівнянні з іншими населеними пунктами регіону.

У жовтні 2024 року від ПАТ «Центренерго» до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на касаційну скаргу представника позивачів Лупейка О. В. разом із клопотанням про поновлення строку для його подання.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційна скарга представника позивачів Лупейка О. В. передана на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

У визначений в ухвалі строк недоліки касаційної скарги усунуто.

Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2024 року відкрито касаційне оскарження у справі (з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України), витребувано матеріали справи № 372/2439/16-ц із Обухівського районного суду Київської області та встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

У листопаді 2024 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи № 372/2439/16-ц.

Ухвалою від 24 червня 2025 року Верховний Суд призначив справу до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 26 червня 2025 року справупередано судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Коломієць Г. В., Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2025 року відзив ПАТ «Центренерго» на касаційну скаргу представника позивачів Лупейка О. В. залишено без розгляду та повернуто заявникові.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Позивачі постійно мешкають у населених пунктах, що розташовані в регіоні виробничих потужностей Трипільської ТЕС.

Згідно з Комісійними висновками спеціалістів за результатами психологічного дослідження, ситуація за станом природного довкілля у регіоні діяльності Трипільської ТЕС, пов`язана з протиправною діяльністю цього підприємства,

з очевидністю була психотравмуючою для позивачів. Глибина та інтенсивність психотравмуючого впливу на особистості позивачів за обставин, які було піддано дослідженню, є надзвичайними, гіпертрофованими і потенційно небезпечними для їх фізичного і психічного здоров`я. За обставин, які розглянуті в дослідженні, позивачам завдано моральної шкоди.

Між спричиненою моральною шкодою та психотравмуючими факторами (ситуація зі станом природного довкілля у регіоні діяльності Трипільської ТЕС, пов`язана із протиправною діяльністю цього підприємства) вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Рекомендований розмір грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачам, з урахуванням психологічних коефіцієнтів складає

576 мінімальних заробітних плат, розмір яких установлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент ухвалення рішення кожному позивачу.

ПАТ «Центренерго» зареєстровано як юридична особа, а майновий комплекс підприємства складається з будівель, споруд та технологічного обслуговування,

а також складів для збереження відходів, серед яких Трипільська ТЕС, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка не має статусу юридичної особи. Вказане підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав, Положенням про Трипільську ТЕС, Відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, копією Свідоцтва про державну реєстрацію об`єкта (об`єктів) підвищеної небезпеки.

Трипільська ТЕС введена в експлуатацію у 1972 році і є структурним виробничим підрозділом відповідача у справі ПАТ «Центренерго», власником якого на

75 відсотків є держава Україна.

Вказаному підприємству Міністерством екології та природних ресурсів України

28 грудня 2012 року наданий дозвіл № -004 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами строком на п`ять років

з 01 січня 2013 року до 31 грудня 2017 року.

Міністерством охорони навколишнього природного середовища України 25 квітня 2016 року надано дозвіл № -25 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами з необмеженим терміном дії.

Також підприємство має: спеціальний дозвіл на користування надрами від 14 вересня 2015 року № 4694, виданий Державною службою геології та надр України строком на п`ять років, та дозвіл на спеціальне водокористування

від 31 грудня 2015 року № 478/14 з терміном дії з 01 січня 2016 року до 01 січня 2019 року.

Міністерством екології та природних ресурсів України надано дозвіл

№ 34 з терміном дії 7 років, з 01 лютого 2016 року до 01 лютого

2023 року.

У матеріалах справи наявні паспорт місця видалення відходів від 20 липня

2000 року № 14-3-4 та сертифікат якості промислових відходів від 12 травня

2015 року, від 23 грудня 2016 року, паспорт потенційно небезпечного об`єкта та паспорти установки очистки димових газів від котлоагрегату ТПП-210А.

Також підприємству видано свідоцтво про державну реєстрацію об`єкта (об`єктів) підвищеної небезпеки від 23 грудня 2011 року.

Актом Дерев`янської сільської ради Обухівського району Київської області, складеним чотирма депутатами сільської ради, зафіксовано випадіння темного снігу на п`яти вулицях с. Дерев`яна вночі з 09 на 10 березня 2013 року. У зв`язку

з вказаним явищем загальними зборами жителів села прийнято рішення про вжиття ряду заходів.

Інформація щодо випадіння снігу чорного кольору у 2013 році в Обухівському районі Київської області була розповсюджена також засобами масової інформації в мережі Інтернет, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Обухівське міжрайонне управління ГУ Держсанепідемслужби в Київській області

в своєму листі від 17 квітня 2013 року зазначає, що в ході перевірки на забруднення атмосферного повітря та ґрунту шкідливими викидами Трипільської ТЕС факти підтвердилися, але викиди здійснюються згідно з наданими дозволами, щорічно проводяться моніторинги природного середовища, триває реконструкція блоку № 2 Трипільської ТЕС, згідно з відібраних проб у 2012 році перевищень ГДК атмосферного повітря, продовжуються роботи по пилоподавленню пилення золовідвалу та моніторинг підземних вод навколо нього, згідно з якими перевищень ГДК також не виявлено, а в акті перевірки запропоновано заходи

з вирішення проблемних питань по охороні атмосферного повітря від шкідливих викидів.

У листі Трипільської ТЕС від 08 квітня 2013 року № 04-1932 зазначено, що спорудження Трипільської ТЕС відбувалося протягом 60-70-х років минулого століття. Електростанція була повністю введена в експлуатацію у 1972 році. Генеральним проектувальником Трипільської ТЕС, Київським відділенням

КІ «Енергопроект» (у період будівництва - «Теплопроект»), в проект її побудови були закладені рішення універсального проекту пиловугільної ДРЕС

з енергоблоками потужністю 300 МВт, розробленого ще у 50-ті роки.

Таким чином, питання охорони навколишнього середовища вирішувалося лише шляхом впровадження сучасних на той час методів та заходів.

Для Трипільської ТЕС ці заходи полягали у встановленні установок уловлення твердих суспендованих речовин. Інші установки очищення димових газів (від оксидів сірки та азоту) проектом просто не передбачалися.

З огляду на брак коштів модернізація та оновлення обладнання Трипільської ТЕС практично не проводилось з моменту розпаду Радянського Союзу.

І лише в 2005 році відбулася реконструкція електрофільтрів блоку ст. № 1А з їх повною зміною, що дало змогу знизити викиди твердих суспендованих речовин до 375 мг/м3 .

Наявні установки очищення димових газів, встановлені ще при спорудженні Трипільської ТЕС, не в повній мірі задовольняють вимогам чинного законодавства, а саме «Технологічним нормативам допустимих викидів забруднюючих речовин із теплосилових установок, номінальна теплова потужність яких перевищує 50 МВт», які затверджені наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 22 жовтня 2008 року № 541.

Цей наказ на національному рівні втілює вимоги Директиви 2001/80 ЄС, які наша країна зобов`язалась виконати до 31 грудня 2017 року, приєднавшись до договору про заснування Енергетичного співтовариства.

Разом з тим, ураховуючи потребу технічного переозброєння устаткування підприємств енергетичного комплексу, наказом Міністерства палива та енергетики України від 09 жовтня 2008 року затверджений графік реконструкції блоків, яким передбачається іонізація парку переобладнання пилковугільних енергоблоків Трипільської ТЕС, в тому числі оснащення їх газочисним обладнанням відповідного ступеня очистки, в термін до 2020 року.

На сьогодні електростанція впроваджує проект з реконструкції.

У матеріалах справи наявні експертні звіти щодо розгляду проектної документації по робочих проектах реконструкції.

Згідно з відповіддю на запит ПП ЮФ «Імператив Плюс» на отримання публічної інформації від 30 січня 2018 року № 10-05-18/787 надано інформацію про те, що за результатами протоколу проведених випробувань Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області щодо лабораторних досліджень повітря, води та ґрунту в Обухівському районі встановлено: у відібраних пробах повітря концентрації хімічних речовин в точці № 1 (1000 м з підвітряної (північної) сторони від джерел забруднення, (межа СЗЗ) перевищують ГДК по пилу (зважені речовини) в 1,1 рази, азоту діоксиду - в 1,1 рази, вуглецю оксиду - в 1,06 рази;

в точці № 18-300 м з підвітряної (північної) сторони від золовідвалу (меже СЗЗ) перевищують ГДК по пилу (зважені речовини) в 1,1 рази згідно з «Гранично допустимі концентрації хімічних і біологічних чинників в атмосферному повітрі населених місць», затверджених т.в.о. Головного державного санітарного лікаря України 03 березня 2015 року.

В інших точках відбору концентрації хімічних речовин відповідають ГДК.

Відповідно до протоколу мікробіологічного контролю ґрунтів в Обухівському районі в чотирнадцяти точках відбору ґрунту перевищені допустимі рівні титру БГКП та ентерококів, що свідчить про його забруднення.

За результатами протоколів мікробіологічного дослідження води з колодязів

в с. Плюти та в м. Українка на вул. Будівельників виявлено загальні коліформні бактерії та E. coli, що підтверджується відповідними протоколами в матеріалах справи.

Згідно з відповіддю на запит ПП ЮФ «Імператив Плюс» на отримання публічної інформації, яка становить публічний інтерес, з приводу стану довкілля у зв`язку

з діяльністю Трипільської ТЕС до Держсанепідемслужби України за № 2244

від 05 листопада 2015 року та відповіді на запит від 05 листопада 2015 року № 2236, яка надійшла від Головного управління Держсанепідемслужби у Київській області і доданих до матеріалів справи, випливає, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від Трипільської ТЕС складають 82,8 % усіх викидів промисловими підприємствами Київської області.

Трипільська ТЕС згідно із санітарною класифікацією відноситься до об`єкту першого класу із санітарно-захисною зоною 1000 м, в межах якої розташовано більше 250 будинків приватного сектору с. Стара Українка, що є перешкодою для затвердження Генерального плану забудови м. Українка.

Сумарні викиди забруднюючих речовин від Трипільської ТЕС за 2014 рік склали 76 918,6 т. В атмосферне повітря викинуто 37 найменувань забруднюючих речовин, із них 1 класу небезпеки - свинець та його сполуки (3,47 т/рік), хром та йогосполуки - 3,44 т/рік, 2 класу небезпеки - діоксид азоту (11 588,97 т/рік), нікель та його сполуки - 2,58 т/рік, фтор та його сполуки - 0,048 т/рік, 3 класу небезпеки - сірки діоксид 44 000,49 т/рік, суспендовані тверді частки (зола, сажа, пил) - 20 651,32 т/рік.

Дані речовини при хронічній інгаляційній дії негативно впливають на органи дихання, центральну нервову систему (свинець). Канцерогенний вплив мають нікель, свинець, хром.

Із 77 джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря -

62 організовані джерела, з яких лише 19 обладнані пилегазоочисним устаткуванням (ПГОУ), що становить 30,6 %.

Враховуючи об`єктивні фактори, що для отримання пару з метою виробництва електроенергії використовується вугілля із зольністю 20,9-22,6 %, яке в структурі палива складає 99,4 %, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від Трипільської ТЕС залишаються високими.

Димові гази від пиловугільних та газомазутних блоків Трипільської ТЕС викидаються через дві труби висотою 180 м та діаметром 9,6 м і 7,2 м.

При цьому здійснюється значне розсіювання забруднюючих речовин

в атмосферне повітря і в приземних шарах атмосфери.

На Трипільській ТЕС в процесі виробництва електроенергії пари та гарячої води при спалюванні вугілля (99,4 %) в структурі палива, мазуту та газу утворюється та гідро подачею подаються на золошлаковідвал промислові відходи (4 класу - золошлаки). Кількість складованих золошлаків на 01 січня 2014 року склала 26 505 350 т. Питання утилізації промислових відходів 4 класу токсичності - скопу та золошлаку не вирішене.

Із листів Державної екологічної інспекції у Київській області від 05 листопада

2015 року № 10-31/1962 та Державної екологічної інспекції України

від 06 листопада 2015 року № 2/2-10/1389з/1429з випливає, що у період з 2012 до 2015 року проведено 4 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Трипільської ТЕС, три планові та одна позапланова з Київською міжрайонною екологічною прокуратурою.

За фактами порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірок, винні особи притягнуті до дисциплінарної відповідальності.

А саме у 2013 році були встановлені наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря; перевищення нормативів ГДС в річку Дніпро з очисних споруд санаторію-профілакторію «Зміна»; забруднення земельної ділянки площею 4,94 кв. м нафтопродуктами на території електроцеху.

У 2014 та 2015 роках встановлено перевищення нормативу ГДС в річку Дніпро

з очисних споруд санаторію-профілакторію «Зміна».

У листі Державної екологічної інспекції України від 11 травня 2016 року

№ 2/2-10-2049 повідомляється про здійснену в 2015 році перевірку вод Канівського водосховища у створі м. Києва та виявлення у вересні 2015 року перевищення норм забруднення.

Однак у червні, липні, листопаді 2015 року, січні-березні 2016 року у Канівському водосховищі взагалі не було виявлено високих та екстремальних високих рівнів забруднення. Дані щодо якісного складу води Канівського водосховища в районі м. Українки не надані у зв`язку з відсутністю.

У листі Державної екологічної інспекції України від 27 квітня 2015 року

№ 14-25/ул/09-25 повідомляється про здійснену протягом липня 2014 року спільно з Київською міжрайонною екологічною прокуратурою перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Трипільською ТЕС, під час якої встановлено, які заходи вчиняються Трипільською ТЕС з метою зменшення забруднення навколишнього середовища, та зазначено про забезпечення реалізації проекту реконструкції золовідвалу.

У листі Державної екологічної інспекції України від 18 листопада 2016 року

№ 2/2-10-8844 повідомляється, що експертні висновки ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» носять рекомендований характер і їх дотримання не передбачає проведення перевірки Державною екологічною інспекцією України та її територіальними органами. Визначення факторів, що можуть шкідливо впливати на здоров`я населення, створюваного ними ризику для здоров`я населення регіону, території, і окремих професійних груп тощо, питання визначення зон санітарної охорони відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 667, відносяться до компетенції зазначеної служби. Зазначено про допущені порушення відповідальними особами Трипільської ТЕС за невиконання припису, зберігання відходів у несанкціонованому місці, змішування відходів, за які їх притягнуто до адміністративної відповідальності.

Окрім того, зазначено, що Відділом інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної у Київській області відібрано проби викидів організованих стаціонарних а саме: цех паливоподачі ДВ № 14 (башта пересилки головного корпусу), № 14 після ПГОУ і за результатами вимірювань наднормативних викидів діючих речовин в атмосферне повітря не встановлено. Відібрано проби води

в чотирьох точках: водозабір технічної води, 500 м вище 500 м нижче скиду, після ежекторного пристрою на скиді в Канівське водосховище. За результатами вимірювань показників складу і властивостей вод перевищень гранично допустимого скиду речовин із зворотними водами (теплообмінними) не встановлено.

За фактами виявлених порушень видано припис від 12 жовтня 2016 року № 13 про їх усунення. Для вжиття заходів реагування та притягнення відповідальних осіб до адміністративної відповідальності та проведення розрахунку збитків, заподіяних державі внаслідок скиду забруднюючих речовин із зворотними водами р. Дніпро (санаторій-профілакторій «Зміна») та за фактом здійснення самовільного забору підземних вод без спеціального дозволу на користування надрами, керівництву ПАТ «Центренерго» Трипільська ТЕС направлено повідомлення про виклик до Державної екологічної інспекції у Київській області та представленні інформації (копії протоколів дослідження стічних вод відомчої лабораторії та довідку про об`єм скиду зворотних вод у період з 12 липня 2016 року до 10 жовтня 2016 року).

У листі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 07 вересня 2016 року № 10/10-73/-709/06/01 зазначено, що в ході перевірки виконання будівельних робіт з реконструкції енергоблоку ст. № 2 Трипільської ТЕС було виявлено порушення у сфері містобудівної діяльності, порушення будівельних норм, не забезпечено здійснення авторського та технічного нагляду і за результатами перевірок були складені акти, протоколи та приписи і винесені постанови про накладення штрафів.

З відповіді Державної екологічної інспекції у Київській області від 11 липня

2016 року за № 07-06-26/896/1 виходить, що у 2011 році ПАТ «Київський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «Енергопроект» розробив проект «Трипільська ТЕС. Золовідвал. Реконструкція секції № 3, який пройшов позитивну комплексну державну експертизу у ДП «Укрдержбудекспертиза» № 00-2050-12/ПБ від 04 лютого 2013 року. Затвердження робочого проекту відбулось 17 липня

2013 року, про що свідчить наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 464.

11 квітня 2014 року ПАТ «Центренерго» Трипільською ТЕС укладено договір з ТОВ «Х.О.Р.С.» на виконання робіт з реконструкції золовідвалу Трипільської ТЕС

з терміном виконання лютий-березень 2015 року, але роботи виконавцем не було виконано.

Протягом 2015 року Трипільська ТЕС через ведення претензійно-позовної роботи та захисту своїх прав перед ТОВ «Х.О.Р.С.» не мала змоги укладати договір на виконання цих робіт з іншими контрагентами.

На сьогодні розпочато корегування проектно-кошторисної документації, після чого буде укладено відповідний договір на виконання робіт з реконструкції золовідвалу Трипільської ТЕС.

За інформацією ПАТ «Центренерго» Трипільська ТЕС планом капітальних інвестицій на 2016 рік під реконструкцію золовідвалу заплановано 10 млн грн.

У листі Державної екологічної інспекції України від 23 жовтня 2016 року

№ 2/2-7-8036 та від 24 жовтня 2017 року № 2/4-3-6568 повідомляється про здійснені у 2016 році перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Трипільською ТЕС, під час яких встановлено, які заходи вчиняються Трипільською ТЕС з метою зменшення забруднення навколишнього середовища та зазначено про забезпечення реалізації проекту реконструкції золовідвалу.

За матеріалами справи встановлено наявність у підприємства чинних дозволів на викиди забруднюючих речовин з терміном дії, а під час численних перевірок Державною екологічною інспекцією у Київській області за результатами вимірювань показників складу і властивостей вод перевищення гранично допустимого скиду речовин із зворотними водами не встановлено.

Ефективність пилогазоочисних установок Трипільської ТЕС (електрофільтрів) дозволяє забезпечення виконання умов дозволу на викиди забруднюючих речовин від стаціонарних джерел забруднення, що підтверджується результатами випробовувань.

Золошлаковідвал Трипільської ТЕС рівнинного типу займає площу 125 га та складається з трьох технологічних карт.

Розроблено паспорт місця видалення відходів золошлакувідвалу Трипільської ТЕС від 20 липня 2000 року № 14-3-4.

Для контролю впливу золошлакувідвалу на ґрунтові води встановлена мережа спостережних свердловин (їх 24).

Для визначення техногенного впливу золошлакових відходів проводиться щорічне моніторингове обстеження ґрунтів у межах санітарно-захисної зони золошлакувідвалу.

Основним напрямком вирішення питання зниження екологічного навантаження на навколишнє середовище від золошлаковідвалу Трипільської ТЕС є, насамперед, збільшення кількості повторного використання золошлакових відходів.

У листі також вказується про виявлені порушення вимог природоохоронного законодавства, деякі з них стосуються санаторію-профілакторію «Зміна», деякі - відсутності необхідного погодження.

У матеріалах справи наявні акти перевірок та протоколи вимірювань протягом 2011-2016 років та матеріали щодо здійснення реалізації проекту реконструкції захисних систем та протоколи дослідження повітря, відповідно до яких перевищень ГДК у відібраних пробах згідно з Державними санітарними правилами охорони атмосферного повітря населених місць не зафіксовано.

Також у матеріалах справи наявний експертний звіт ДП «Укрдержбудекспертиза» щодо розгляду проектної документації за проектом «Реконстукція енергоблока

ст. 2 Трипільської ТЕС» та експертний звіт ДП «Укрдержбудекспертиза» щодо розгляду проектної документації за проектом «Реконстукція золовідвалу Трипільської ТЕС. Реконструкція секції № 3», відповідно до яких зазначена проектна документація за результатами розгляду зауважень не містить і може бути затверджена в установленому порядку та надано відповідні дозволи на виконання будівельних робіт.

Обухівський міжрайонний відділ лабораторних досліджень Державної установи «Київський обласний лабораторний центр МОЗ України» у листі від 08 серпня

2016 року № 384 вказує на те, що основним забруднювачем атмосферного повітря в Обухівському районі є Трипільська ТЕС, її викиди складають 82,8 % усіх викидів промислових підприємств. Разом з цим вказують на наявність у підприємства дозволу на викиди, зменшення кількості викидів забруднюючих речовин, проведені профілактичні заходи та дослідження, за результатами яких зроблені висновки про підвищений рівень забруднення в межах м. Обухів та м. Українка.

Згідно з відповіддю від 22 жовтня 2016 року № 17.10/107 на запит ПП ЮФ «Імператив Плюс» від 18 січня 2016 року № 485 на отримання публічної інформації, яка становить публічний інтерес, з приводу стану природного довкілля у зв`язку

з діяльністю Трипільської ТЕС до Центральної геофізичної лабораторії ДС України

з надзвичайних ситуацій, вода Канівського водосховища в районі Українки забруднена сполуками важких металів, сполуками азоту, фенолами. Перевищення гранично допустимих концентрації (ГДК) відмічено за сполуками міді, цинку, мангану, хрому шестивалентного, сполуками азоту та фенолами. Середні межі коливань складали за сполуками міді 2-8 ГДК, > фрому шестивалентного 4-6 ГДК, сполуками цинку - 1-3 ГДК, мангану - 0,8-4,8 ГДК. Вміст азоту нітритного був

у межах 1-3,8 ГДК, азоту амонійного - 0,3-2,4 ГДК, фенолів - від 0 до З ГДК. Концентрації сполук заліза загального були у межах 0,4-1,5 ГДК.

Центральна геофізична обсерваторія Державної служби України з надзвичайних ситуацій у листі від 22 жовтня 2016 року № 17-10/107 та у листі від 12 жовтня

2016 року № 17-11/1845 вказала, що за даними багаторічних спостережень загальний рівень забруднення атмосферного повітря в містах Обухів і Українка характеризується як низький. Середньорічні концентрації основних забруднювальних речовин не перевищували відповідні середньодобові гранично допустимі концентрації.

Стан забруднення поверхневих вод в районі розміщення Трипільської ТЕС визначається на Канівському водосховищі, в районі м. Українка. За програмою спостережень, проби води на гідрохімічні показники відбираються 4 рази на рік

(в основні гідрологічні фази), в яких визначається до 40 хімічних речовин.

Аналіз отриманих даних за 2014, 2015 роки та І півріччя 2016 року свідчить, що

у воді Канівського водосховища у районі м. Українка вміст фенолів, нафтопродуктів, синтетично поверхнево-активних речовин (СПАР), хлорорганічних пестицидів не перевищував допустимі нормативи.

Найбільш високі концентрації сполук азоту амонійного та міді спостерігались

у І півріччі 2016 року, сполук азоту нітратного - у 2014 році у нижньому створі міста, сполук мангану та хрому шестивалентного - у 2015 році у створі 4 км нижче м. Українка. За екологічною оцінкою стану і ступеня чистоти поверхневі води

в районі м. Українка відносяться до II класу 3 категорії: за станом - добрі, за ступенем чистоти - досить чисті.

Спостереження за забрудненням ґрунтів на вміст важкими металами проводились в м. Українка у 2010 році, максимальний вміст калію, магнію, міді та нікелю був нижчий рівня ГДК.

ГУ ДСНС України в Київській області Державної служби України з надзвичайних ситуацій у листі від 20 травня 2016 року № 66/1/4408 вказала про здійснення планових та позапланових перевірок Трипільської ТЕС, за результатами яких були складені акти та приписи про усунення порушень, притягнуто винних осіб до адміністративної відповідальності. Разом з цим вказано про відсутність інформації про аварії і пожежі на цьому підприємстві протягом останніх 10 років.

Відповідно до листа від 18 травня 2016 року № 06.1-08.2/579 Департамент екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації повідомив, що

у департаменті відсутні відомості щодо фактів аварій, пожеж на Трипільській ТЕС ПАТ «Центренерго» та внесення документів реагування у зв`язку з діяльністю Трипільськорї ТЕС за останні 10 років.

Відповідно до листа від 14 листопада 2016 року № 02-0825/3941 Державна екологічна інспекція у Київській області Державної екологічної інспекції України повідомила, що водогосподарська діяльність Трипільської ТЕС здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування за № 478/14 від 31 грудня

2015 року з терміном дії до 01 січня 2019 року. Метою водокористування

є задоволення виробничих, господарсько-питних потреб. Не погоджено місця та періодичність відбору проб, перелік контрольованих показників. Відповідно до затвердженого дозволу на спеціальне водокористування скид зворотних вод Трипільської ТЕС дозволяється: у водний об`єкт (теплообмінні) - в Канівське водосховище (р. Дніпро) не більше затвердженої витрати 1 531 919,889 тис.м3/рік;

у каналізацію населеного пункту (колектор Українського ВКП) відповідно до укладеного договору - 2041,06 тис. м3/рік (виробничі, побутові), 312,11 тис. м3/рік (виробничі, дощові стічні води)). Водовідведення теплообмінних зворотних вод після охолодження основного та допоміжного обладнання здійснюється по закритій частині скидного каналу за межі проммайданчика. Далі по відкритому каналу через ежекторний пристрій теплообмінні стічні води скидаються в камери змішування, де за рахунок різниці температур вони охолоджуються, після чого відводяться в Канівське водосховище, та інша частина теплообмінних вод відводиться до центрального колектору Українського ВКП. Якість теплообмінних стічних вод, що скидаються у Канівське водосховище, контролюється власною лабораторією. Свідоцтво про атестацію чинне до вимог дозволу на спеціальне водокористування та згідно з планом-графіком контролю якості зворотних та поверхневих вод, погодженим у Державній екологічній інспекції у Київській області. Контроль якості проводиться в чотирьох точках: 500 м і вище місця скиду Трипільською ТЕС, гирло р. Стугна, 500 м нижче скиду). Для очистки димових газів від золи пиловугільні котли обладнані електрофільтрами на енергоблоках ст. № 1-2 типу ПГДС - 4-50, реконструйовані по типу УГ-2, на ст. № 3,4 - типу УГ 2-4-53. Проектна експлуатаційна ефективність електрофільтрів лежить в межах 95,16 - 96,49 %. Електрофільтри введено в експлуатацію в 1969 році. Випробування ефективності роботи електрофільтрів блоків ст. № 1-4 Трипільської ТЕС та ГИ`ОУ Трипільської ТЕС виконується вимірювальною лабораторією Трипільської ТЕС, атестованою на проведення вимірювань у сфері поширення державного метрологічного нагляду (свідоцтво про атестацію № 70А-81-14 видано 17 жовтня 2014 року, чинне до 16 жовтня 2017 pоку). Перевищень нормативів викидів забруднюючих речовин згідно з дозволом на викиди забруднюючих речовин

в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -004 з 01 лютого 2016 року до 01 лютого 2023 року не виявлено. Листом від 23 березня 2016 року № 07-22/4-1117 ПАТ «Центренерго» звернулось до КМДА та Мінприроди України від 19 травня 2016 року № 07-22/1-2030 щодо дозволу на здійснення операцій

у сфері поводження з відходами, оскільки механізм видачі дозволу не визначений Кабінетом Міністрів України. За результатами перевірки відповідальних осіб притягнуто до адміністративної відповідальності та надано припис на усунення порушень.

Відповідно до листа від 30 січня 2017 року № 16 Обухівський районний сектор ДСНС України у Київській області повідомив, що відповідно до журналу обліку та реєстрації надзвичайних ситуацій з 2005 року по теперішній час на ПАТ «Центренерго» Трипільська ТЕС надзвичайних ситуацій та подій не зафіксовано.

Комунальним закладом Обухівської районної ради «Обухівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» надана інформація щодо кількості хворих на різні захворювання, узагальнений аналіз причин захворювань не здійснений, аналогічно щодо наявних в матеріалах справи наданих Київським обласним центром Медичної статистики Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації показниках здоров`я, які також не узагальнені та не проаналізовані.

З Висновку Державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 27 грудня 2012 року № 05.03.02.07.130482 випливає, що для Трипільської ТЕС величина санітарно-захисної зони не нормується, а визначається розрахунком розсіювання, відповідно до якого розсіювання максимально приземних концентрацій по більшості інгредієнтів спостерігаються на відстані 1 000 м. Найближча житлова забудова розташована в північному напрямку на відстані 1 000 м.

На замовлення ЮФ «Імператив Плюс», що представляє інтереси позивачів, незалежним інститутом судових експертиз проведено дослідження щодо впливу діяльності Трипільської ТЕС на забруднення навколишнього природного середовища населених місць Обухівського району та складений експертний висновок від 27 липня 2016 року № 8645.

Так, експерт Долін В. В. дійшов висновку, що господарська діяльність Трипільської ТЕС здійснює істотний вплив на пилове забруднення атмосферного повітря населених місць у 15-кілометровій зоні навколо станції, до якої, зокрема, належать населені пункти: м. Українка та с. Трипілля, виявлено перевищення максимальної разової гранично допустимої концентрації суспендованих часточок, недиференційованих за складом у 4-20 разів. За рештою досліджених показників забруднення атмосферного повітря перевищення ГДК не виявлено.

Вплив господарської діяльності Трипільської ТЕС на забруднення ґрунтового покриву населених місць виявляється у 2-8-кратному перевищенні регіональних фонових концентрацій арсену в межах жилої зони, зокрема, м. Українка, с. Трипілля, що свідчить про можливе забруднення сільськогосподарських угідь понад гранично допустиму концентрацію. Обстеження сільськогосподарських угідь на вміст арсену потребує окремого дослідження.

За рештою досліджених показників забруднення, господарська діяльність Трипільської ТЕС не здійснює істотного впливу на забруднення ґрунтів населених місць. Виявлено локальні 2-3-кратні перевищення фонового регіонального рівня вмісту цинку (у 2 точках), нікелю (в 1 точці) та свинцю (в 1 точці), джерелами яких, крім Трипільської ТЕС, можуть бути і інші техногенні об`єкти Обухівського району,

а кратність перевищення - неістотно виходить за межі природних флуктуацій фонового рівня.

Господарська діяльність Трипільської ТЕС зумовлює такі екологічні ризики:

- неприйнятний ризик пилового забруднення атмосферного повітря з оціночною величиною 10-6 та встановленим в експертному дослідженні перевищенням гранично допустимої максимальної разової концентрації у 4-20 разів - «недопустимого» рівня «дуже високого» ступеня забруднення; можливим перевищенням гранично допустимої середньодобової концентрації у 13-65 разів, що відповідає класифікації: «сильно забруднена атмосфера», зокрема, в східній частині м. Українка, «високо забруднена атмосфера», зокрема, в східній частині м. Українка, північній частині с. Трипілля, «екстремальна забруднена атмосфера» - в більшій частині с. Трипілля;

- аналіз літературних джерел щодо впливу пилових часточок викидів ТЕС на здоров`я населення, хімічного та мінералогічного складу аерозолів дає підстави для висновку щодо високої ймовірності захворювань дихальної системи людей, які мешкають, зокрема, в населених пунктах Обухівського району: м. Українка, с. Трипілля, з формуванням концерагенних та мутагеничних ефектів. Цей висновок потребує підтвердження даними медичної статистики або проведення медико-біологічних досліджень;

- ризик перевищення ГДК арсену в ґрунтах сільськогосподарських угідь та забруднення сільськогосподарської продукції сполуками арсену потребує окремого дослідження.

На замовлення ЮФ «Імператив Плюс», що представляє інтереси позивачів, незалежним інститутом судових експертиз також було проведено дослідження складу суспендованих часточок, недиференційованих за складом (пилу), що містяться в атмосфері зони впливу Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» та складений експертний висновок № 8658 від 25 серпня 2016 року як додаток до експертного висновку від 27 липня 2016 року № 8645.

За результатами електронномікроскопічних досліджень суспендованих часточок, недиференційованих за складом (пилу), відібраних 04 серпня 2016 року

з атмосферного повітря в с. Трипілля (з підвітряного боку на відстані 3 км від Трипільської ТЕС), експерт Долін В. В. сформулював такі відповіді на поставлені йому питання:

- суспендовані часточки, недиференційованих за складом, виявлені в повітрі зони впливу Трипільської ТЕС, являють собою переважно дрібнодисперсні (мікронних та субмікрональних розмірів) фракції силікатів (алюмосилікатів). Кристалів сірки (сульфітів, сульфатів), калію, кальцію, магнію, сірки, хлору, поодинокими включеннями фосфору та фтору. Переважна більшість часточок має неправильну форму з гострими краями, голко- та зірочко подібну, що визначає ризик травмування тканин при вдиханні та розвитку захворювань дихальних шляхів. Форма, розміри, хімічний склад пилових часточок, вміст практично в усіх проаналізованих структурах елемента-індикатора - цирконію - однозначно вказує на генезис та тип пилового забруднення атмосфери - зола винесення ТЕС;

- електронномікроскопічні дослідження суспендованих часточок, недиференційованих за складом, дають підстави для кваліфікації пилового забруднення атмосфери в зоні впливу Трипільської ТЕС як «пил неорганічний зі вмістом діоксину кремнію 70-20%», що обґрунтовує застосування нормативу максимально разової концентрації (ГДК м.р.) 0,3 та середньодобової (ГДК м.р.)

0,1 мг/м3 згідно з діючих нормативів (в експертному висновку № 8645 від 27 липня 2016 року застосовано норматив 0,5 та 0,15 мг/м3 відповідно). Останнє не лише підтверджує висновки, викладені в експертному висновку № 8645, а й істотно збільшує оцінку екологічної небезпеки для населення зони впливу Трипільської ТЕС та дозволяє класифікувати більшу частину обстеженої території, як «зону екстремального пилового забруднення атмосферного повітря». Враховуючи переважно мікронні та сумікронні розміри суспендованих в атмосфері часточок, їх форму та хімічний склад, дослідження та рекомендації ВООЗ щодо вмісту в повітрі твердих часточок розмірами менше 10 та 2,5 мкм, результати медико-екологічних досліджень літературних джерел, експерт дійшов висновку щодо істотного (недопустимого) ризику для населення обстеженої території захворювань дихальних шляхів (фіброз, гранульома, силікоз легенів), в тому числі онкологічних, унаслідок пилового забруднення атмосфери, спричиненого господарською діяльністю Трипільської ТЕС.

У висновках та рекомендованих заходах по експлуатації і наладці технологічного обладнання та газоочисних установок Звіту по інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві Трипільська ТЕС ПАТ «Центренерго» обладнання знаходиться в задовільному стані та експлуатується згідно з встановлених нормативів; з метою зменшення викидів забруднюючих речовин на існуючому обладнанні рекомендується: експлуатацію основного обладнання проводити згідно з технологічною інструкцією; систематично оглядати всі вузли ГОУ і усувати виявлені несправності; своєчасно видаляти пил, що вловлюється; забезпечити проведення контролю ефективності роботи ГОУ; проводити наладку паливовикористовуючого обладнання.

За результатами експертизи від 05 травня 2017 року № 8796, проведеної незалежним інститутом судових експертиз, експертом Доліним В. В. складений висновок. Експерт дійшов таких висновків:

головним екологічним ризиком для екосистем та населення, що мешкає в зоні впливу Трипільської ТЕС, є пилове забруднення атмосфери, зумовлене викидом суспендованих часточок, недиференційованих за складом, що містять діоксин кремнію в межах 70-20 % та являють собою переважно дрібнодисперсні (мікронних та субмікронних розмірів) фракції силікатів (алюмосилікатів), кристалів сірки (сульфідів, сульфатів), голкоподібних часточок оксиду цирконію зі включеннями міді, натрію, калію, кальцію, магнію, сірки, хлору, поодинокими включеннями фосфору та фтору. У зв`язку з чим експерт вважає обґрунтованим застосування нормативу ГДКМ.Р. - 0,3, ГДК С.Д. - 0,1мг/м3 для цього показника згідно з чинним РД 52.04.186- 89»;

причинно-наслідковий зв`язок між пиловим забрудненням повітря та господарською діяльністю щодо спалювання викопного палива на Трипільській ТЕС визначається наявністю «реактивного кремнезему» (у біологічно доступній формі), який утворюється при високотемпературному спалюванні вугілля, присутністю елементів-індикаторів цирконію, міді, радіоактивних урану-238 та торію-232, що дозволяє однозначно ідентифікувати тип пилового забруднення атмосфери, як «зола винесення Трипільської ТЕС»;

пилове забруднення атмосфери обстежених населених пунктів відповідає недопустимому рівню забруднення та категорії екстремальної забрудненої атмосфери на більшій частині території впливу Трипільської ТЕС. Пилове забруднення атмосфери веде до пригнічення фізіологічної діяльності екосистем та всихання окремих видів рослинності. Хімічний та гранулометричний склад пилового забруднення однозначно вказує на його головне джерело - викиди Трипільської ТЕС;

екстремальне пилове забруднення атмосфери дрібнодисперсними часточками діоксину кремнію уламкової форми з загостреними краями, спричинене господарською діяльністю Трипільської ТЕС, визначає істотний (недопустимий) ризик для населення обстеженої території захворювань дихальних шляхів (фіброз, гранульома, силікоз легень), в тому числі онкологічних.

Оцінивши надані позивачами експертний висновок від 27 липня 2016 року № 8645 з додатками до нього від 25 серпня 2016 року № 8658 та від 05 травня 2017 року № 8796, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що вказані письмові докази не є висновками експерта у розумінні ЦПК України,

з огляду на те, що у цій справі судом першої інстанції експертиза не призначалася, можливість складання висновку за зверненням учасника справи на момент складання вказаних висновків передбачено ще не було, оскільки така можливість була передбачена з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності такими змінами до ЦПК України, в тому числі, в частині викладення статті 106 цього Кодексу

у новій редакції.

Дослідження стану навколишнього природного середовища здійснено Державною установою «Інститут громадського здоров`я ім. О. М. Марзєєва» НАМН України

від 05 вересня 2016 року на замовлення ЮФ «Імператив Плюс», що представляє інтереси позивачів.

У висновках Звіту цієї установи зазначено, що за виявленими ознаками діяльність Трипільської ТЕС, що входить до складу ПАТ «Центренерго», не відповідає вимогам діючих нормативних документів, а саме: Конституції України, Земельному кодексу України, Водному кодексу України, Повітряному кодексу України, Законам України: «Про охорону навколишнього природного середовища»; «Про охорону атмосферного повітря»; «Про охорону земель»; «Про відходи»; «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення»; «Про питну воду та питне водопостачання»; «Про об`єкти підвищеної небезпеки», ДСП № 173-96 «Рекомендаціям по проектуванню золо відвалів електричних станцій П26-85».

На прилеглій до Трипільської ТЕС території має місце наднормативне забруднення атмосферного повітря (пил з вмістом двоокису кремнію 20-70 % до 9,2 ЕДК, сполуки хрому до 2,1 ГДК), ґрунту (кадмій до З ГДК), поверхневих ґрунтових вод

у джерелах децентралізованого водопостачання населення (кадмій до 60 ГДК, хром до 12 ГДК, нікель до 6 ГДК, свинець до 4 ГДК, марганець до 8 ГДК в порівнянні з показниками води питного призначення) забруднюючими речовинами, властивими для цього об`єкту.

Існування золошлаковідвалу Трипільської ТЕС у такому вигляді як зараз

є неприпустимим, оскільки порушує вимоги діючих нормативних документів щодо захисту довкілля і негативно впливає на здоров`я та умови проживання населення на прилеглих територіях.

У зв`язку з цим необхідно розробити та реалізувати проект додаткових заходів (рекультивація ділянок, де не ведеться намив, посилення протифільтраційного захисту, посилення заходів по пригніченню пилоутворення, розгортання мережі моніторингових свердловин, утилізація накопичених відходів з використанням їх в якості складових компонентів будівельних матеріалів та ін.) з метою забезпечення недопущення перевищення гігієнічних нормативів рівнів впливу чинників Трипільської ТЕС на умови проживання населення прилеглих до нього територій.

Переважна більшість населення в зоні впливу золошлаковідвалу Трипільської ТЕС оцінює стан довкілля у своєму населеному пункті та на прилеглій території як незадовільний, пов`язуючи це із впливом діяльності Трипільської ТЕС, а також відзначає, що функціонування поруч з населеним пунктом цього об`єкту негативно впливає на стан здоров`я та умови проживання мешканців.

Динаміка основних показників захворюваності населення серцево-судинними хворобами, онкологічними хворобами та хворобами органів дихання в населених пунктах, прилеглих до золошлаковідвалу Трипільської ТЕС, чітко корелюється

з відстанню джерела забруднення до населених пунктів та переважаючими напрямками вітрів.

У зв`язку з виявленням у воді джерел децентралізованого водопостачання надзвичайно високих концентрацій важких металів, особливо кадмію, є потреба

у проведенні цілеспрямованих досліджень та розробки дієвих заходів по його усуненню. Протоколи досліджень, на підставі яких були зроблені вказані висновки, також містяться в матеріалах справи.

Матеріали справи містять Висновок судової комісійної інженерно-екологічної експертизи № 5542, складений Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М. С .Бокаріуса 03 серпня 2017 року на виконання ухвали Обухівського районного суду Київської області в рамках розгляду справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «Центренерго» про відшкодування моральної шкоди № 372/2439/16-ц. У висновках експерти вказали про неможливість встановити масштаб негативного впливу внаслідок господарської діяльності Трипільської ТЕС, проте вважають негативним вплив діяльності ТЕС на навколишнє природне середовище.

Матеріали справи містять копію статистичного щорічника Київської області за 2015 рік Головного управління статистики у Київській області та показники здоров`я населення та використання ресурсів охорони здоров`я в Київській області за І півріччя 2016 року, але вони не містять відомостей про динаміку основних показників захворюваності населення різними хворобами в населених пунктах, прилеглих до Трипільської ТЕС, з прив`язуванням з відстанню джерела забруднення до населених пунктів та відомостей, що характер хвороб є особливим і відмінним від інших регіонів України.

Згідно з відповіддю відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Обухівському районі Київської області від 26 січня 2017 року № 19/23 на запит ПАТ «Центренерго» за період з 01 січня 2010 року до 01 січня 2017 року включно, не зареєстровано жодного випадку, пов`язаного з професійним захворюванням внаслідок діяльності Трипільської ТЕС.

У матеріалах справи також наявні опитування позивачів на встановлення їх психологічного стану.

Звіт моніторингового екологічного обстеження ґрунтів в районі золовідвалу Трипільської ТЕС за 2017 рік, складений Державним підприємством «Українська геологічна компанія» Державної служби геології та надр України. За результатами виконаних досліджень ґрунтів у районі золовідвалу Трипільської ТЕС в 2017 році зроблені такі висновки.

Основними елементами-індикаторами забруднення волошкових відходів за

2006-2017 роки є Ag-Li-Cu-Mo-S-Pb-Sn-Ni-V, концентрація яких в 5-10 разів перевищує їх фоновий вміст в ґрунтах району робіт. Відмінності в складі забруднення золошлакових відходів, котрі були зафіксовані в попередні роки,

в основному стосувались порядку розміщення деяких елементів в геохімічному спектрі, а не самого геохімічного складу забруднення та вмісту цих елементів.

В цілому, золошлакові відходи за токсичністю відносяться до ІV класу небезпечності і підлягають зберіганню на спеціальному проммайданчику чи на полігоні промислових відходів. Крім того, за результатами досліджень 2017 року, в складі елементів забруднювачів золошлакових відходів відмічається незначне зростання концентрації Mo Cu і S. В мінеральному складі золошламу відмічається незначне підвищення вмісту окислів кремнію, заліза і калію та пониження вмісту окисів кальцію, натрію і фосфору. Такі зміни в мінеральному та мікроелементному складі золошламів ТЕС наймовірніше пов`язано із незначною зміною геохімічного складу палива.

Значимі підвищення контрольних рівнів вмісту (більше ніж в 1 раз) хімічних елементів у ґрунтах санітарно-захисної зони Трипільської ТЕС, як і в попередні роки досліджень, відмічаються на відстані до 50 метрів від золовідвалу за Pb і в поодиноких пробах за Mn, V.

Суттєве забруднення ґрунтів хімічними елементами в межах санітарно-захисної зони ТЕС відбувається на відстані 50 м від контуру золовідвалу, за сумарним показником забруднення класифікується як допустиме. На відстані 150 м і 300 м від контуру золовідвалу ТЕС, забруднення ґрунтів відповідає фоновому рівню, тобто ґрунти не забруднені.

Аналіз динаміки забруднення ґрунтів в санітарно-захисній зоні золовідвалів Трипільської ТЕС 2006-7 років свідчить що в межах 50 метрової зони від контуру золовідвалу в ґрунтах не відбувається суттєвих змін концентрації хімічних елементів. Із 2012 року відмічається незначне зростання концентрацій за S і Ag

в межах північної 50 метрової зони золовідвалу.

Отримані висновки щодо впливу золовідвалу Трипільської ТЕС на ґрунти прилеглих територій базуються на їх тривалому дослідженні (11 років) за однотипною методикою і можуть вважатися достовірними, так як вони повторюються із року в рік із несуттєвими відхиленнями, в межах похибки точності аналітичних досліджень та геологічного випробовування.

У висновку екологічного аудиту від 16 травня 2018 року, проведеного на замовлення Фонду державного майна України в ході процедури приватизації

ПАТ «Центренерго», експертами встановлена відсутність цілого ряду погоджень, що передбачені нормами чинного законодавства, виявлені ризики та розроблені рекомендації щодо удосконалення діяльності Трипільської ТЕС. Межі екологічного аудиту визначені площею відведених земельних ділянок Трипільської ТЕС, оцінка впливу за межами території визначена виключно межами санітарно-захисної зони, відбір проб для аналітичних досліджень не передбачено. Зі Звіту вбачається, що аудитором був здійснений аналіз наведених вище експертних досліджень Незалежного інституту судових експертиз, ДУ «Інститут громадського здоров`я

ім. О. М. Марзєєва» НАМН України та вказано на те, що вони свідчать про наявність негативного впливу на навколишнє природне середовище Трипільської ТЕС. Також у звіті приділяється увага аналізу інформації, оприлюдненої в ЗМІ та інформації щодо наявних судових розглядів, що є результатом діяльності ПП «Юридична фірма «Імператив Плюс», які оцінюються як такі, що створюють репутаційні ризики та ризики правового характеру для майбутнього власника,

а також надано рекомендації щодо усунення виявлених невідповідностей на об`єкті Трипільска ТЕС ПАТ «Центренерго».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року (а. с. 239-243

т. 21) призначено у справі комплексну інженерно-екологічну та санітарно-епідеміологічну експертизу (період дослідження 2013-2018 роки), на розгляд якої поставлено такі питання:

Чи встановлена для виробничого майданчика Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» реальна санітарно-захисна зона та у якому розмірі? Порівняти реальну санітарно-захисну зону з нормативною, результати викласти графічно та із зазначенням різниці у площі.

У разі відсутності реальної санітарно-захисної зони для промислового майданчика Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» чи означає це наявність для населення невизначених екологічних і санітарних ризиків канцерогенного і неканцерогенного впливу на природне довкілля і для безпеки здоров`я соціуму від виробничої діяльності об`єкту?

Яку територію за документальними даними становлять золошлакові відвали Трипільської ТЕС?

Яка кількість золошлакових відвалів фіксується за наявними документальними даними?

Виходячи з документальних даних по використаному вугіллю, які мають бути обсяги викидів? Порівняти дані з наведеними статистичними показниками та викласти результати в таблиці.

За наданими документальними даними, чи відповідає технологічним регламентам, нормам техно- та екобезпеки, санітарним нормам (наявність гідроінертного шару ізоляції, озеленення і т.д.) експлуатація золошлакових відвалів Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго»? Якщо ні, в чому полягають порушення?

Чи підтверджуються порушення безпекових правил по експлуатації золошлакових відвалів Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго», зафіксовані у трьох висновках НІСЕ, Звіту ДУ ІГМЗ ім. О. М. Марзеєва, висновку екологічного аудиту від 16 травня

2018 року, проведеного на замовлення ФДМУ?

Чи підтверджується для регіону впливу золошлакових відвалів Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» таке явище, як їх «пиління» та «пильові бурі»?

Чи впливає явище «пиління» золошлакових відвалів (якщо воно існує) на природне довкілля регіону та безпеку здоров`я населення? У якій мірі?

Чи розповсюджується вплив «пиління» золошлакових відвалів за межі їх території та за межі нормативної санітарно-захисної зони?

Чи можливо охарактеризувати відстань впливу?

Що є основою пиління золошлакових відвалів Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго»?

Порівняти свій висновок з висновками ТОВ «НІСЕ» та Звіту ДУ ІГМЗ

ім. О. М. Марзеєва та здійснити ревізію вказаних висновків та вказати, чи відповідають критеріям об`єктивності дослідження за трьома висновками

ТОВ «НІСЕ» та за Звітом ДУ ІГМЗ ім. О. М. Марзеєва щодо встановлення понаднормативного забруднення дрібнодисперсним пилом, основу якого складають алюмосилікати і кремнеземи із вкрапленням багатьох інших речовин атмосферного повітря внаслідок виробничої діяльності Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» (у висновках ТОВ «НІСЕ» за 23 пробами зафіксовані перевищення разової концентрації ГДК у діапазоні 4-20 разів, середньодобовий у діапазоні

13-65 разів; у Звіті ДУ ІГМЗ ім. О. М. Марзеєва за 3-ма пробами 9,2 ГДК)?

Чи відповідають критеріям об`єктивності висновки ТОВ «НІСЕ», що в регіоні впливу Трипільської ТЕС із-за понаднормативного забруднення атмосферного повітря дрібнодисперсним пилом, основу якого становлять кремнеземи та алюмосилікати, атмосфера відповідає критерію «сильно забруднена атмосфера», «екстремально забруднена атмосфера» з неприйнятним ризиком пилового забруднення для проживання населення?

Чи відповідають об`єктивним критеріям висновки ТОВ «НІСЕ» та Звіту ДУ ІГМЗ

ім. О. М. Марзеєва, що із встановленості в складі дрібнодисперсного пилу реактивних кремноземів та ряду інших речовин (цирконію, радіоактивних елементів та інших), які вивільняються при спалюванні вугілля, відслідковується прямий причинний зв`язок між явищем такого забруднення та виробничою діяльністю Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго»?

Чи відповідають критеріям об`єктивності (у т.ч. з урахуванням документальних даних, що викиди Трипільської ТЕС становлять 82,8 % всіх викидів промислових підприємств Київської області) висновки ТОВ «НІСЕ» та Звіту У ІГМЗ

ім. О. М. Марзеєва про те, що за складом дрібнодисперсного пилу простежується визначальний (понад 90 %) вплив господарської діяльності Трипільської ТЕС та пилове забруднення атмосфери у регіоні функціонування?

Чи відповідають критеріям об`єктивності наявні у матеріалах справи дослідження по забрудненню атмосферного повітря внаслідок діяльності Трипільської ТЕС, надані ГРІНПІС?

Чи відповідають об`єктивним критеріям висновки ТОВ «НІСЕ» та Звіту ДУ ІГМЗ

ім. О. М. Марзеєва по забрудненню ґрунтів у регіоні впливу Трипільської ТЕС (за висновками ТОВ «НІСЕ» встановлено забруднення арсеном, що виявляється

у 2-8 кратному перевищенні фонових концентрацій, та по разовим несистемним забрудненням іншими металами, за Звітом ДУ ІГМЗ ім. О. М. Марзеєва встановлено понаднормативне забруднення кадмієм у З ГДК)?

Чи підтверджуються характеристики впливу золошлакових відвалів на водні ресурси (наземні та підземні)? Порівняти свій висновок з висновками ТОВ «НІСЕ» та Звіту ДУ ІГМЗ ім. О. М. Марзеєва та здійснити ревізію вказаних висновків.

Чи підтверджуються документальні дані щодо фільтрації шкідливих речовин

у водні ресурси від золошлакових відвалів через порушення правил його експлуатації? Якими є негативні наслідки від такої фільтрації?

Чи об`єктивно підтверджуються дані, що при заповненні Київського водосховища до відмітки 92 м рівень підземних вод в зоні золошлакових відвалів Трипільської ТЕС досягає абсолютних відміток 12,4-92-8м (вище за рівень дна золошлакового відвалу), що створює підвищені ризики для питного водопостачання населення?

Чи відповідають критеріям об`єктивні дослідження за Звітом ДУ ІГМЗ

ім. О. М. Марзеєва щодо встановлення забруднення поверхневих і грунтових вод у регіоні впливу Трипільської ТЕС по джерелам децентралізованого водопостачання (кадмій - до 60 ГДК, хром - до 12 ГДК, нікель - до 6 ГДК, свинець - до 4 ГДК, марганець - до 8 ГДК)?

Чи підтверджуються документальні дані що викиди від виробничої діяльності Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» у природне довкілля, у т.ч. атмосферне повітря, здійснюються у вигляді 37 (тридцяти семи) хімічних речовин та їх сполук?

Яка кількість викидів всіх 37 (тридцяти семи) хімічних речовин та їх сполук у 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 роках щорічно та сумарно шкідливих речовин здійснена Трипільською ТЕС ПАТ «Центренерго» в атмосферне повітря?

Яким є ресурс паркового зносу основних фондів (джерел викидів) Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго»?

Чи підтверджується документальними даними, що Трипільська ТЕС ПАТ «Центренерго» має 77 джерел викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря?

Чи підтверджується документальними даними, що із 77 джерел викидів

у атмосферне повітря 62 - організовані джерела, із яких лише 19 обладнані пилогазоочисними установками (ПГОУ), що становить 32,6 %?

Чи підтверджується об`єктивно настання можливих наслідків для безпеки та здоров`я соціуму від негативного впливу на природне довкілля від виробничої діяльності Трипільської ТЕС, які наводяться в трьох висновках ТОВ «НІСЕ» та Звіті ДУ ІГМЗ ім. О. М. Марзеєва?

Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (Чернігівське, Львівське відділення).

25 травня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової експертизи.

Відповідно до висновку експерта КНДІСЕ від 17 травня 2023 року № 29889/20-48 за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи у цивільній справі № 372/2439/16-ц встановлено таке по питанням.

1, 2. Трипільська ТЕС ПАТ «Центренерго» була спроектована і збудована

в 1969 році до прийняття чинних екологічних вимог, але передбачало забезпечення діючих на час будівництва нормативних впливів на довкілля та здоров`я людей. Основний виробничий майданчик та золошлаковідвал є цілісним виробничим комплексом, який має різний вплив на окремі компоненти довкілля та відрізняється складом, інтенсивністю, масштабом тощо. Одним з методів забезпечення нормативного впливу від негативних виробничих об`єктів для здоров`я населення є створення особливих буферних територій навколо них на відстані, що забезпечує безпечні умови проживання - санітарно-захисних зон. Встановлення меж та розмірів, правовий режим і особливості використання земель та ін. регулюється законодавством України, яке в свою чергу постійно удосконалюється (змінюється).

За матеріалами справи виходить, що для основного виробничого майданчика розмір санітарно-захисної зони приймається рівним 1 000 м (від димових труб Трипільської ТЕС), для золошлаковідвалу - не менше 300 м. У матеріалах справи відсутня інформація містобудівного кадастру, а також Державного земельного кадастру щодо встановлення меж санітарно-захисних зон. Результати досліджень справи показують, що санітарно-захисна зона золошлаковідвалу повинна бути більшою за 300 м.

Дослідження матеріалів справи показало, що станом на травень 2018 року відсутня документально визначена санітарно-захисна зона для Трипільської ТЕС (включно з територією золошлаковідвалу), з відповідним висновком санітарно-епідеміологічної експертизи. Про відсутність проєкта організації санітарно-захисної зони (який визначає розмір та межі) вказують також результати перевірки Головного управління Держспоживслужби в Київській області

в лютому-березні 2018 року.

Разом з тим наявність або відсутність «реальної», «нормативної», «розрахункової» санітарно-захисної зони не впливає на будь-яку можливість виникнення та вірогідні масштаби наслідків, у т.ч. будь-які невизначені або визначені неканцерогенні/канцерогенні ризики для довкілля чи здоров`я населення від можливого негативного чи позитивного впливу виробничої діяльності Трипільської ТЕС.

Розмір санітарно-захисної зони, межі санітарно-захисної зони, обмеження використання земель санітарно-захисної зони безпосередньо не пов`язані

з ризиками для безпеки довкілля та виробничої діяльності Трипільської ТЕС і визначають санітарно-гігієнічні вимоги та обмеження щодо цільового використання земельних ресурсів (земельних ділянок), тобто виду використання земельних ділянок в межах певної категорії земель відповідно. Виходячи з вимог нормативно-правових актів щодо регулювання земельних та містобудівних відносин, «викласти графічно із зазначенням різниці у площі» санітарно-захисну зону Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» з огляду на вище наведене не можливо.

3, 4. Один золовідвал Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» поділений на 3 секції (технологічних карт) загальною площею 125 га, розташований на правому березі р. Стугна на відстані 500-700 м від її русла і відстані 1,5 км від впадіння її в

р. Дніпро. Техніко-технологічні характеристики золовідвалу відносять його до відкритого заглибленого в землю з постійним дренажним стоком з відсутнім донним та бортовими ізоляційними екранами з обвалуванням по периметру.

Експлуатація золошлаковідвалу розпочата у 1969 році одночасно з прийняттям

в експлуатацію першого блоку Трипільської ТЕС. Золошлаковідвал не екранований розташований на відстані 2,5 км від головного корпусу Трипільської ТЕС. Під золошлаковідвал при будівництві Трипільської ТЕС було виділено біля 75 га і він складався з 2-х частин, розділених дамбою на дві секції. У 1980 році у зв`язку з заповненням ємності існуючих 2-х секцій був розроблений проект розширення та реконструкції (наказ Міністерства енергетики та електрифікації СРСР від 08 грудня 1977 року № 99). Під проект розширення та реконструкції золошлаковідвалу (секція № 3) Радою Міністрів УРСР розпорядженням від 02 липня 1964 року

№ 920-р була виділена земельна ділянка площею 50 га.

Секція № 1 не використовується для складування і має площу 28 га

і рекультивована (покрита шаром ґрунту) та засіяна травою. Проектна ємність

3,2 млн куб.м. Фактично ній розміщено приблизно 4,67 млн тонн золошлаків при щільності 1,46 т/куб. м. На території секції № 1 розташована водойма освітленої води, що задіяна в оборотному (циклічному) водопостачанні гідрозоловидалення. Первинні дамби Секції № 1 не нарощувались в процесі експлуатації.

Секція № 2 має площу 47 га і поділена на дві зони: зона скиду золошлаків - 40 га

і зона відвантаження золошлаків - 7 га. Із квітня 2018 року знаходиться в резерві, оскільки досягла проектних значень. Однак у разі виникнення аварійної ситуації з золопроводами або дамбами секції № 3, секція № 2 може бути використана для тимчасового скиду золошлаків на час проведення ремонтів. Секція № 2 має проектну ємність 4 млн куб. м, а при граничній відмітці висоті гребня огороджувальної дамби - 6,1 млн куб. м.

Секція № 3 має загальну площу 50 га та умовно розділена на три зони (технологічні карти): зона, що використовується (карта № 1), зона підготовки до прийому золошлаків в наступний період (карта № 2), вільна зона (знаходиться в резерві, карти № 3 і № 4), через неї виконується транзит освітленої води з карт № 1 і № 2 до каналу освітленої води.

Секції з`єднані між собою перепускними трубами для стоку освітленої води

у відкритий канал. Каналом освітлена вода відводиться у секцію № 1 і далі через водоскидний колодязь у ківш насосної станції освітленої води. З ковша освітлена вода поступає до аванкамер, в які заведені всмоктуючи лінії насосів. Освітлена вода подається насосами у три трубопроводи. Довжина траси - 3 235 м. Освітлена вода поступає в систему для повторного використання.

Аналіз матеріалів справи показує, що золошлаковідвал відноситься до неорганізованих джерел викиду забруднюючих речовин (джерело № 51)

з відповідними умовами щодо викиду забруднюючих речовин, які встановлюються у дозволі на викид забруднюючих речовин (пункт 2.4, підпункти 2.4.7-2.4.1). За джерело забруднення атмосферного повітря, прийнято контур території золошлаковідвалу з 300-метровою санітарно-захисною зоною до житлової зони, яка за документальними матеріалами справи у 2013 році була витримана.

5. Для визначення обсягів викидів основних забруднювальних речовин та парникових газів, що надходять у атмосферне повітря з димовими газами, які утворюються під час спалювання органічного палива в енергетичних установках

у т.ч. на котлів та камер згоряння газотурбінних установок, які розміщені на теплових електричних станціях та котельних і працюють на твердому, рідкому та газоподібному паливі для складання державної та галузевої звітності, а також прогнозуванні оцінки обсягів викидів забруднювальних речовин застосовується відповідна методика розрахунку. В матеріалах справи відсутні необхідні документальні дані щодо характеристик та кількості твердого палива (вугілля), не зазначено конкретний часовий проміжок, за який воно було використано, та інші документальні дані відповідно до зазначеної методики.

«Статистичні показники» обсягів викидів, як результат державного статистичного спостереження щодо викидів забруднюючих речовин і парникових газів

в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів, регулюються відповідними наказами Державної служби статистики України та відповідними інструкціями та роз`ясненнями щодо заповнення відповідних форм державного статистичного спостереження. Постійні зміни у формах державного статистичного спостереження щодо викидів забруднюючих речовин та вимог щодо їх заповнення не дають змогу порівняти їх між собою (18, 19, 20).

Необхідно зазначити, що основні забруднюючі речовини, які утворюються під час згорання вугілля, - оксиди азоту, оксиди сірки, оксиди вуглецю, тверді суспендовані частки, утворюються також в інших виробничих процесах Трипільської ТЕС, і наводяться в державному статистичному спостереженні

в узагальненому вигляді. Таким чином, не можливо виходячи з документальних даних по використаному вугіллю визначити обсяги викидів, а отже, порівняти їх

із статистичним показниками та викласти результати в таблиці.

3, 4, 6-12. За нормативними джерелами у відповідній галузі проектування, золошлаковідвал Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» - це гідротехнічна споруда, що намивається із золошлакових матеріалів у процесі їх складування з 1969 року. У матеріалах справи відсутня копія технічного паспорта золошлаковідвалу Трипільської ТЕС як основного документа, в якому зібрано всі конструктивні та техніко-економічні характеристики. Посилання на технічний паспорт золошлаковідвалу згадується в матеріалах справи за результатами екологічного обстеження ґрунтів у районі золовідвалу Трипільської ТЕС за 2017 рік.

Аналіз матеріалів справи показує, що у складі Трипільської ТЕС відсутні гідротехнічні споруди, що протирічить іншим матеріалам справи, зокрема зазначено, що система золошлаковидалення Трипільської ТЕС гідравлічна, сполучена з оборотним водопостачанням. Золошлак по 4-х золопроводах скидається за допомогою багерних насосів на золовідвал обсяг заповнення складає фактично 18,7 млн куб. м, при проектному значенні 22,55 млн куб. м

і знаходиться у задовільному стані станом на 2016 рік.

Техніко-технологічні характеристики золовідвалу відносять його до відкритого заглибленого в землю з постійним дренажним стоком з відсутнім донним та бортовими ізоляційними екранами з обвалуванням по периметру. Технологічні рішення передбачають ущільнення з поверхневим зволоженням та в місцях відвантаження золошлаків здійснення протипилових заходів.

Вплив на атмосферне повітря. Аналіз матеріалів справи показує, що золошлаковідвал відноситься до неорганізованих джерел викиду забруднюючих речовин (джерело № 51) з відповідними умовами щодо викиду забруднюючих речовин, які встановлюються у дозволі на викид забруднюючих речовин.

Уповноваженими державними контролюючими органами постійно проводилися неодноразові перевірки дотримання вимог екологічного та санітарного-епідеміологічного законодавства, моніторингові дослідження стану та впливу виробничої діяльності золовідвалу з проведенням досліджень окремих компонентів - приземного шару атмосферного повітря, водних ресурсів, ґрунтів тощо.

За документальними даними цих перевірок золовідвал у 2010-2017 не спричиняв понад нормативного негативного впливу на стан атмосферного повітря, забруднення ґрунту та підземних вод навколо золовідвалу.

Це протирічить іншим документальним матеріалам справи, відповідно до яких за протоколами дослідження повітря в зоні впливу золошлаковідвалу показують про перевищення нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин та значний негативний влив через розсіювання накопиченої золи вітром у 2016 році, що в свою чергу свідчить про порушення вимог, зазначених у дозволі на викид забруднюючих речовин від 01 лютого 2016 року № -004 Міністерства екології та природних ресурсів України (пункт 2.4, підпункти 2.4.7-2.4.11).

Вплив на водні ресурси (наземні та підземні). Дослідження матеріалів справи показує, що забруднення підземних (ґрунтових) вод по периметру золовідвалу та на відстані від 25 м, 50 м, 100 м та 150 м від золовідвалу у 2000 році практично відповідають вимогам для водних об`єктів господарчо-питного і культурного-побутового водокористування.

У матеріалах справи наведено інформацію Центральної геофізичної обсерваторії про стан забруднення природного середовища від 22 жовтня 2016 року в районі розміщення Трипільської ТЕС - Канівського водосховища в межах м. Українка та на відстані 4 км нижче міста відповідно на відстані 3,1 км та 1,2 км від Трипільської ТЕС. За екологічною оцінкою стану і ступеня чистоти поверхневі води в районі м. Українки відноситься за станом добрі, за ступенем чистоти - досить чисті.

Відповідно до матеріалів справи, де наведено результати дослідження води джерел децентралізованого водопостачання, у 2016 році у м. Українка та с. Дерев`яна визначили значні концентрації кадмію (Ссі - 9 ГДК), хрому (Сг -

12 ГДК), нікелю (№ - 6 ГДК), свинцю (РЬ - 4 ГДК) та марганцю (Мп - 8 ГДК), який, на думку дослідників, спричиняв золовідвал, що не підтверджується іншими документальними матеріалами справи.

Вплив на земельні ресурси (ґрунти). Результати досліджень показують, що масштаб і дислокація забруднення ґрунтів у 2000 році в санітарно-захисній зоні золовідвалу встановили ріст концентрацій забруднюючих речовин, порівнюючи

з фоном на відстані до 10 м, і відноситься до сильно забруднених ґрунтів, а на відстані 50 м - незначне забруднення, і дозволяють розглядати золошлаковий відвал як джерело забруднення ґрунтів.

Відповідно до матеріалів справи у 2016 році, у період проведення досліджень, було встановлено суттєве забруднення ґрунту сполуками кадмію (Ссі - З ГДК), на відстані близько 2 м на південний захід від золошлаковідвалу. Результати дослідження проведені 05 серпня 2016 року з території, прилеглої до золовідвалу, - ґрунт на АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 забруднений більше за відходи золовідвалу.

В межах з 300-метрової зони розвинуті два види природних ландшафтів, основною відмінністю яких є різні типи ґрунтів, у зв`язку з чим фонові вмісти хімічних елементів те еколого- геохімічні показники забруднення розглядалися окремо. Зафіксована суттєво менша забрудненість ґрунтів з південного боку від золошлаковідвалу по відношенню до ґрунтів з північного боку, що пояснюється геоморфологічними особливостями та способом міграції золошламових часток

в просторі (вітрове перенесення). Висновки, які отримані за результатами моніторингу ґрунтів у межах з 300-метрової зони, показують суттєве забруднення хімічними елементами на відстані 50 м від контуру золошлаковідвалу та фонове (тобто відсутності) забруднення на відстанях 150 м та 300 м. У висновках зазначається, що вони ґрунтуються на багаторічних (11 років) дослідженнях ґрунтів і можуть вважатися достовірними.

Золовідвал у 2016 році спричиняв (у період проведення досліджень) значний негативний влив, а саме: через розсіювання накопиченої золи вітром, фільтрування забруднених вод крізь стінки і дно золовідвалів, а також в результаті скиду освітлених вод. Концентрація пилу в зоні впливу золошлаковідвалу суттєво перевищує ГДК (до 9,2 ГДК), а також сполук хрому (Сг - 2,1 ГДК). Дослідження ґрунту виявили суттєве забруднення сполуками кадмію (Ссі - З ГДК), але на відстані близько 2 м на південний захід від золошлаковідвалу. Результати дослідження води джерел децентралізованого водопостачання м. Українка та с. Дерев`яне визначили значні концентрації кадмію (Ссі - 9 ГДК), хрому (Сг -

12 ГДК), нікелю (№ - 6 ГДК), свинцю (РЬ - 4 ГДК) та марганцю (Мп - 8 ГДК).

У матеріалах справи наведено документальну інформацію Центральної геофізичної обсерваторії про стан забруднення природного середовища від 22 жовтня

2016 року, в м. Обухів проводилися в 2010 році та в 2015 році, в м. Українка -

в 2010 році. За даними спостережень вміст важких металів у ґрунтах не досягав високих рівнів.

Вплив на здоров`я. Дослідження матеріалів справи показує, що при визначенні населених пунктів враховувалися превалюючі напрями вітру та відстань від золошлаковідвалу. При цьому для аналізу рівня захворюваності вибрані населені пункти, що розташовані як на навітряній стороні (сторона горизонту

з переважаючим напрямом вітру від золошлаковідвалу - с. Халеп`є ~ 6 км, с. Витачів ~ 9 км, с. Дерев`яне ~ 3 км), так і населені пункти з підвітряної сторони від золошлаковідвалу (тобто за напрямком вітру в сторону віддалення від золошлаковідвалу - м. Українка ~ 3 км, с. Трипілля - 3 км, м. Обухів - 3 км). Приведені дані щодо перевищення рівнів захворюваності та отримані висновки не мають відповідних посилань на джерела та обґрунтований аналіз на повноту та достовірність приведених даних. Необхідно зазначити, що отримані абсолютні результати не підтверджені іншими дослідженнями.

23, 27. За матеріалами справи, у різні роки загальна кількість стаціонарних джерел викиду забруднюючих речовин у атмосферне повітря Трипільської ТЕС змінювалася і становила: з 2004 року до 2012 року - 62 одиниці, з 2012 року до 2016 року - 77 одиниці, з 2016 року - 82 одиниці.

Загальна кількість джерел викидів у атмосферне повітря, що обладнані пилогазоочисними установками, складає 25.

Трипільська ТЕС викидає в атмосферне повітря 37 забруднюючих речовин.

Загальний обсяг викиду в 2013 році склав 91 760,2 т, в т.ч. газоподібні - 71 261,8 т, тверді - 20 498,4 т.

У 2012 році на проммайданчику діяли 77 джерел викидів забруднюючих речовин

у атмосферне повітря, з яких - 62 організовані джерела, із яких 19 обладнані пилогазоочисними установками (ПГОУ), що становить 30,6 %.

Перевірка розрахунку підтверджує числове значення у 30,6 % для

19 з 62 організованих джерел викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря, при цьому необхідно зазначити, що з матеріалів перевірки не зрозуміло, чи потрібно обладнувати пилогазоочисними установками решту джерел викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря. Оскільки установка очистки газу - комплекс споруд, призначений для відведення, транспортування та вловлювання

з газопилового потоку, що відводиться від технологічного обладнання, наявних у ньому забруднюючих речовин, і складається з газоочисних апаратів, допоміжного обладнання, контролюючих приладів і комунікацій.

Правове регулювання та мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Встановлено й це випливає із матеріалів справи, що оскаржені судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Так, відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,

є частиною національного законодавства України.

Згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який набрав чинності

11 вересня 1997 року, зазначена Конвенція та відповідні протоколи до неї були ратифіковані, тобто з часу набрання законної сили норми Конвенції повинні застосовуватися також при вирішенні спорів судами України.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла.

У частині першій статті 50 Конституції України передбачено, що кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦК України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на недоторканість особистого сімейного життя.

Згідно зі статтею 282 ЦК України фізична особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров`ю.

Фізична особа має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на достовірну інформацію про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також права на її збирання та поширення.

Діяльність фізичної та юридичної особи, що приводить до нищення, псування, забруднення довкілля є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності.

Діяльність фізичної та юридичної особи, яка завдає шкоди довкіллю, може бути припинена за рішенням суду.

Фізична особа має право на безпечні для неї продукти споживання (харчові продукти та предмети побуту).

Фізична особа має право на належні, безпечні та здорові умови праці, проживання, навчання тощо (стаття 293 ЦК України).

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 9 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» кожний громадян України має право на безпечне для його життя і здоров`я навколишнє природне середовище.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» Україна гарантує своїм громадянам реалізацію екологічних прав, наданих їм законодавством.

Стаття 31 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначає завдання стандартизації і нормування в галузі охорони навколишнього природного середовища.

Екологічна стандартизація і нормування проводяться з метою встановлення комплексу обов`язкових норм, правил, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів та забезпечення екологічної безпеки.

Державні стандарти в галузі охорони навколишнього природного середовища

є обов`язковими для виконання і визначають поняття і терміни, режим використання й охорони природних ресурсів, методи контролю за станом навколишнього природного середовища, вимоги щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища, інші питання, пов`язані з охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів (частина перша статті 32 вказаного Закону).

Відповідно до статті 33 цього Закону екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі викиди та скиди у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

Законодавством України можуть встановлюватися нормативи використання природних ресурсів та інші екологічні нормативи.

Екологічні нормативи повинні встановлюватися з урахуванням вимог санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідемічних правил і норм, гігієнічних нормативів.

Нормативи гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин

у навколишньому природному середовищі та рівні шкідливих фізичних та біологічних впливів на нього є єдиними для всієї території України.

Згідно зі статтею 50 вказаного Закону екологічна безпека є такий стан навколишнього природного середовища, при якому забезпечується попередження погіршення екологічної обстановки та виникнення небезпеки для здоров`я людей.

Екологічна безпека гарантується громадянам України здійсненням широкого комплексу взаємопов`язаних політичних, економічних, технічних, організаційних, державно-правових та інших заходів.

Діяльність фізичних та юридичних осіб, що завдає шкоди навколишньому природному середовищу, може бути припинена за рішенням суду.

Суб`єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення.

Здійснення операцій у сфері поводження з відходами дозволяється лише за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами на визначених місцевими радами територіях із додержанням санітарних та екологічних норм у спосіб, що забезпечує можливість подальшого використання відходів як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людей (стаття 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» для оцінки стану забруднення атмосферного повітря встановлюються нормативи екологічної безпеки атмосферного повітря та нормативи гранично допустимих викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин, рівні шкідливого впливу фізичних та біологічних факторів у межах населених пунктів,

у рекреаційних зонах, в інших місцях проживання, постійного чи тимчасового перебування людей, об`єктах навколишнього природного середовища з метою забезпечення екологічної безпеки громадян і навколишнього природного середовища: нормативи якості атмосферного повітря; гранично допустимі рівні впливу акустичного, електромагнітного, іонізуючого та інших фізичних факторів і біологічного впливу на стан атмосферного повітря населених пунктів.

Згідно зі статтею 7 цього Закону нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин та їх сукупності, які містяться у складі пилогазоповітряних сумішей, що відводяться від окремих типів обладнання, споруд і надходять в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, встановлюються з метою забезпечення дотримання нормативів екологічної безпеки атмосферного повітря

з урахуванням економічної доцільності, рівня технологічних процесів, технічного стану обладнання, газоочисних установок.

Для діючих і тих, що проектуються, окремих типів обладнання і споруд залежно від часу розроблення та введення у дію, наявності наукових і технічних розробок, економічної доцільності встановлюються: норматив гранично допустимого викиду забруднюючої речовини стаціонарного джерела; технологічні нормативи допустимих викидів забруднюючих речовин або їх суміші, які визначаються у місці їх виходу з устаткування.

До технологічних нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин належать: поточні технологічні нормативи - для діючих окремих типів обладнання, споруд на рівні підприємств з найкращою існуючою технологією виробництва аналогічних за потужністю технологічних процесів; перспективні технологічні нормативи - для нових і таких, що проектуються, будуються або модернізуються, окремих типів обладнання, споруд з урахуванням досягнень на рівні передових вітчизняних і світових технологій та обладнання.

Нормативи гранично допустимих рівнів впливу на атмосферне повітря встановлюються для кожного стаціонарного джерела по всіх створюваних ним видах фізичних і біологічних факторів.

Нормативи гранично допустимого впливу фізичних та біологічних факторів встановлюються на рівні, за якого фізичний та біологічний вплив усіх джерел у цьому районі, з урахуванням перспектив його розвитку, в період терміну дії встановленого нормативу не призведе до перевищення нормативів екологічної безпеки атмосферного повітря (за найбільш суворим нормативом) (стаття 8 цього Закону).

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що державою встановлюються стандарти та нормативи щодо охорони навколишнього природного середовища, які є обов`язковими до виконання, зокрема, природокористувачами.

Стандарти в галузі охорони навколишнього природного середовища

є обов`язковими для виконання і визначають поняття і терміни, режим використання й охорони природних ресурсів, методи контролю за станом довкілля, вимоги щодо запобігання його забрудненню та інші питання, пов`язані з охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів.

Нормування у сфері природокористування й охорони довкілля полягає

у встановленні уповноваженими державними органами екологічних нормативів відповідно до вимог чинного законодавства. І такими екологічними нормативами є: гранично-допустимі викиди та скиди у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин (ГДВ), рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних і біологічних факторів; нормативи гранично допустимих концентрацій (ГДК) забруднюючих речовин в навколишньому природному середовищі та рівні шкідливих і біологічних впливів на нього.

Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала

у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з пунктами 1, 3 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, вказаною нормою права передбачено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищено небезпеки.

У рішенні ЄСПЛ від 04 вересня 2014 року у справі «Дземюк проти України» зазначено, що для того, щоб порушити питання за статтею 8 Конвенції, втручання, щодо якого скаржиться заявник, має безпосередньо впливати на його житло, приватне або сімейне життя та має досягти певного мінімального рівня.

Першочерговим є те, чи може забруднення довкілля, на яке скаржиться заявник, вважатися таким, що достатньо негативно впливає на користування зручностями його житла та якість його приватного і родинного життя (рішення ЄСПЛ

від 02 грудня 2010 року у справі «Іван Атанасов проти Болгарії»).

Забруднення довкілля є одним з чинників, які впливають на стан здоров`я заявників, а отже - на їх можливість користуватися своїм житлом, вести приватне та сімейне життя (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Дубецька та інші проти України»).

Що стосується погіршення стану здоров`я, то важко відрізнити вплив екологічних ризиків від впливу інших відповідних факторів, таких як вік, професія або особистий спосіб життя. Також що стосується загального контексту довкілля, то немає сумнівів в тому, що сильне забруднення води та ґрунту може негативно вплинути на громадське здоров`я загалом та погіршити якість життя особи, але його фактичний вплив у кожному окремому випадку неможливо визначити

у кількісному вираженні; «якість життя», власне, є суб`єктивною характеристикою, яка не піддається точному визначенню (рішення ЄСПЛ від 26 жовтня 2006 року

у справі «Лєдяєва та інші проти росії»).

У рішенні від 14 лютого 2012 року у справі «Харді та Мейл проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зробив висновок про те, що оцінка мінімального рівня

є відносною та залежить від усіх обставин справи, таких як інтенсивність і тривалість шкідливого впливу та його фізичні чи психологічні наслідки. Також має братися до уваги загальний контекст довкілля. Не може бути небезпідставної скарги за статтею 8 Конвенції, якщо шкода, стосовно якої подаються скарги,

є незначною у порівнянні з екологічними ризиками, притаманними життю в кожному сучасному місті. ЄСПЛ визнав, що потенційні загрози для довкілля, спричинені облаштуванням та роботою двох терміналів для скрапленого природнього газу, були достатньо тісно пов`язані з приватним життям та житлом заявника у розумінні статті 8 Конвенції, а тому стали підставою для застосування цього положення.

Отже, ЄСПЛ неодноразово зазначав, що стосується погіршення стану здоров`я, то важко відрізнити вплив екологічних ризиків від впливу інших відповідних факторів, таких як вік, професія або особистий спосіб життя. Стосовно загального контексту довкілля, то немає сумнівів у тому, що сильне забруднення води та ґрунту може негативно вплинути на громадське здоров`я загалом та погіршити якість життя особи, але його фактичний вплив у кожному окремому випадку неможливо визначити у кількісному вираженні. «Якість життя», власне, є суб`єктивною характеристикою, яка не піддається точному визначенню.

Тому в кожному конкретному випадку національні суди повинні детально встановлювати фактичні обставини справи та для визначення того, чи несе держава відповідальність за статтею 8 Конвенції, встановити, чи була ситуація результатом раптового та несподіваного повороту подій або, навпаки, існувала давно і була добре відома державним органам влади; чи була держава або чи мала вона бути обізнаною, що небезпека або шкідливий вплив зачіпали приватне життя заявника, і до якої міри заявник сприяв створенню цієї ситуації для себе і був у змозі виправити її без надмірних витрат. Також суд повинен оцінити, чи провели органи влади достатні попередні дослідження для оцінки ризику запланованої потенційно небезпечної діяльності та чи розробили вони адекватну політику щодо підприємств-забруднювачів на підставі доступної інформації, а також, чи було цю політику вчасно реалізовано.

У цій справі позов пред`явлено не до держави, а до господарюючого суб`єкта, але оцінка обставин, яка стала предметом позову, є однаковою.

Таким чином, при вирішенні вказаного спору позивачі повинні були довести

в судовому засіданні не тільки сам факт забруднення довкілля саме відповідачем, а й те, що воно відбувається поза відповідними нормами, встановленими державою, яке не притаманне наявному забрудненню в сучасних містах та селищах, яке негативно впливає на користування зручностями останніх, їх приватного та сімейного життя, та як наслідок таке забруднення навколишнього природного середовища призводить до погіршення стану їх здоров`я.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими

і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних

у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина друга статті 89 ЦПК України).

Судами попередніх інстанцій установлено, що ПАТ «Центренерго» - зареєстрована в Україні юридична особа, власником істотної частки якої, на час розгляду справи, є держава Україна. Майновий комплекс підприємства складається з будівель, споруд та технологічного обслуговування, а також складів для збереження відходів, серед яких Трипільська ТЕС, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка не має статусу юридичної особи. Вказане підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав, Положенням про Трипільську ТЕС, відомостями з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України, копією свідоцтва про державну реєстрацію об`єкта (об`єктів) підвищеної небезпеки.

Трипільська ТЕС була введена в експлуатацію у 1972 році, і з того часу проводить свою діяльність, а згідно із санітарною класифікацією Трипільська ТЕС відноситься до об`єкту першого класу із санітарно-захисною зоною 1 000 м, яка до населених пунктів, де проживають позивачі, витримана.

Вказаному підприємству Міністерством екології та природних ресурсів України

28 грудня 2012 року надано дозвіл № -004 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами строком на п`ять років,

з 01 січня 2013 року до 31 грудня 2017 року. Міністерством охорони навколишнього природного середовища України 25 квітня 2016 року надано дозвіл № -25 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами з необмеженим терміном дії.

Також підприємство має: спеціальний дозвіл на користування надрами від 14 вересня 2015 року № 4694, виданий Державною службою геології та надр України строком на п`ять років, та дозвіл на спеціальне водокористування

від 31 грудня 2015 року № 478/14 з терміном дії з 01 січня 2016 року до 01 січня 2019 року. Міністерством екології та природних ресурсів України надано дозвіл № 34 з терміном дії 7 років, з 01 лютого 2016 року до 01 лютого

2023 року.

Встановлено, що для Трипільської ТЕС величина санітарно-захисної зони не нормується, а визначається розрахунком розсіювання, відповідно до якого розсіювання максимально приземних концентрацій по більшості інгредієнтів спостерігаються на відстані 1 000 м.

Обухівське міжрайонне управління ГУ Держсанепідемслужби в Київській області

у своєму листі від 17 квітня 2013 року № 363 зазначало, що під час перевірки на забруднення атмосферного повітря та ґрунту шкідливими викидами Трипільської ТЕС такі факти підтвердилися, але викиди здійснюються згідно з наданих дозволів, щорічно проводяться моніторинги природного середовища, триває реконструкція блоку № 2 Трипільської ТЕС, згідно з відібраних проб у 2012 році перевищень ГДК атмосферного повітря не виявлено, продовжуються роботи по пилоподавленню пилення золовідвалу та моніторинг підземних вод навколо нього, згідно з якими перевищень ГДК також не виявлено, а в акті перевірки запропоновано заходи

з вирішення проблемних питань по охороні атмосферного повітря від шкідливих викидів.

У листі Державної екологічної інспекції у Київській області Державної екологічної інспекції Українивід 14 листопада 2016 року № 02-0825/3941 міститься інформація, що перевищень нормативів викидів забруднюючих речовин, згідно з дозволом на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -004, з 01 лютого 2016 року до 01 лютого 2023 року не виявлено.

Суд попередніх інстанцій на підставі аналізу матеріалів справи вказали, що за даними Державної екологічної інспекції України та її підрозділу в Київській області протягом 2011-2016 років проведені численні лабораторні дослідження (матеріали справи містять відповідні копії протоколів вимірювань показників за вказаний період, актів перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства та актів відбору проб), зокрема більше 100 досліджень атмосферного повітря, і перевищень ГДК не виявлено, зокрема, вказано, що не виявлено перевищень нормативів викидів забруднюючих речовин згідно з дозволом на викиди. Також не було виявлено негативного впливу від діяльності Трипільської ТЕС на якість води водоймища та ґрунту. Державна установа «Київський обласний лабораторний центр МОЗ України, Обухівський міжрайонний відділ лабораторних досліджень» надає аналогічні дані, зокрема, вказують на те, що перевищень максимально разових концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі на межі 1000-метрової санітарно-захисної зони та в житловій забудові м. Українка не було зареєстровано.

Згідно з відповіддю Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Обухівському районі Київської області від 26 січня 2017 року № 19/23 на запит ПАТ «Центренерго» за період з 01 січня 2010 року до 01 січня 2017 року включно, не зареєстровано жодного випадку, пов`язаного з професійним захворюванням внаслідок діяльності Трипільської ТЕС.

У Звіті моніторингового екологічного обстеження, складеного ДП «Українська геологічна компанія» Державної служби геології та надр України, вказується на наявність забруднення ґрунтів хімічними елементами в межах 50 метрової зони від контуру золовідвалу, проте за сумарним показником воно кваліфікується як допустиме. На відстані 150 м і 300 м забруднення ґрунтів відповідає фоновому рівню, тобто ґрунти не забруднені.

Державними органами не заперечується наявність негативного впливу від золовідвалу Тріпільської ТЕС, вказується на наявність перевищень ГДК по пилу

в 1,1 рази в одній із точок відбору з повітряної (північної) сторони від джерела забруднення (золовідвалу) та їх виникнення внаслідок певних погодних умов таких, як вітри та спека. Проте вказані обставини мають епізодичний характер.

Центральна геофізична обсерваторія Державної служби України з надзвичайних ситуацій вказала, що за даними багаторічних спостережень, загальний рівень забруднення атмосферного повітря в містах Обухів і Українка характеризується як низький. Середньорічні концентрації основних забруднювальних речовин не перевищували відповідні середньодобові гранично допустимі концентрації. А згідно із даними Державної служби геології та надр України промислові відходи, що утворюються в результаті спалювання палива Трипільською ТЕС, за токсичністю відносять до IV класу небезпечності (малонебезпечні).

Також судами встановлено, що офіційних звернень громадян Обухівського району до державних органів зі скаргами на пилові бурі, пов`язані з діяльністю Трипільської ТЕС, у період 2013-2017 років не зафіксовано. Державна служба України з надзвичайних ситуацій повідомила про відсутність фіксації надзвичайних ситуацій та подій на Трипільській ТЕС з 2005 року до 2017 року, а надана Комунальним закладом Обухівської районної ради «Обухівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» інформація щодо кількості хворих за різними захворюваннями не свідчить, що характер хвороб є особливим і відмінним від інших регіонів України.

У Висновку ДУ «Інститут громадського здоров`я ім. О. М. Марзєєва» НАМН України встановлено наднормативне забруднення ґрунту за пробами, отриманими у межах 240 м та 460 м, за одним із хімічних елементів - кадмій, проте це не може свідчити про наявність такого забруднення на території місця проживання позивачів, що завдає їм моральної шкоди.

Інші висновки ДУ «Інститут громадського здоров`я ім. О. М. Марзєєва» НАМН не містять фактичних даних, стосуються аналізу стану золовідвалу Трипільської ТЕС, ставлення населення до діяльності Трипільської ТЕС, висловлені рекомендації.

У Висновку екологічного аудиту вказано на відсутність достовірних даних про результати досліджень й оцінки рівнів канцерогенного та неканцерогенного ризиків для здоров`я населення від існуючого забруднення атмосферного повітря на територіях населених пунктів, прилеглих до Трипільської ТЕС, та вказано на необхідність їх проведення.

Експертами встановлено відсутність цілого ряду погоджень, що передбачені нормами чинного законодавства, виявлені ризики та розроблені рекомендації щодо удосконалення діяльності Трипільської ТЕС. Межі екологічного аудиту визначені площею відведених земельних ділянок Трипільської ТЕС, оцінка впливу за межами території визначена виключно в межах санітарно-захисної зони, відбір проб для аналітичних досліджень не передбачено.

Отже, такий висновок також не свідчить про наявність забруднення навколишнього середовища в місцях проживання позивачів до такого ступеня, що завдає їм моральної шкоди.

За даними компетентних органів держави має місце забруднення ґрунтів хімічними елементами в межах 50 метрової зони від контуру золовідвалу, проте за сумарним показником воно кваліфікується як допустиме. На відстані 150 м і 300 м забруднення ґрунтів відповідає фоновому рівню, тобто ґрунти не забруднені.

Стан забруднення поверхневих вод в районі розміщення Трипільської ТЕС визначається компетентними органами як такі, що відносяться до II класу,

3 категорії: за станом добрі, за ступенем чистоти - досить чисті, хоча були виявлені певні хімічні речовини, що мають негативний вплив, проте у межах допустимих норм.

Матеріали справи містять висновок судової комісійної інженерно-екологічної експертизи № 5542, складений Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса 03 серпня 2017 року на виконання ухвали Обухівського районного суду Київської області в межах розгляду справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «Центренерго» про відшкодування моральної шкоди № 372/2439/16-ц (до об`єднання її з цивільною справою № 372/570/17). У висновках експерти вказали про неможливість встановити масштаб негативного впливу внаслідок господарської діяльності Трипільської ТЕС, проте вважають негативним вплив діяльності ТЕС на навколишнє природне середовище.

Також матеріали справи містять відомості про притягнення посадових осіб Трипільської ТЕС до адміністративної відповідальності, проте виявлені порушення переважно стосуються відсутності необхідного погодження щодо розташування певних об`єктів відповідно до вимог містобудівного законодавства, деякі з них стосуються порушення вимог природоохоронного законодавства, зокрема діяльністю санаторію профілакторію «Зміна», який також перебуває у власності ПАТ «Центренерго».

Виявлені порушення, які стосуються вимог містобудівного законодавства та процедур оформлення дозвільних документів, не можуть бути критеріями для оцінки фактичного впливу діяльності Трипільської ТЕС на життєдіяльність позивачів. Як установлено судами, у висновках до актів, постановах про притягнення до адміністративної діяльності не вказано на порушення норм чинного законодавства щодо утримання золошлакувідвалу Трипільської ТЕС.

Тобто виявлені Державною архітектурно-будівельною інспекцією України порушення вимог містобудівного законодавства стосуються процедур оформлення дозвільних документів і не можуть бути критеріями для оцінки фактичного стану техногенної і екологічної безпеки за планової діяльності.

У Висновку експерта КНДІСЕ від 17 травня 2023 року № 29889/20-48, на який посилається представник заявників, за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи у цивільній справі № 372/2439/16-ц, зазначено щодо впливу на здоров`я. Дослідження до матеріалів справи показують, що при визначенні населених пунктів враховувалися превалюючі напрями вітру та відстань від золошлаковідвалу. При цьому для аналізу рівня захворюваності вибрані населені пункти, що розташовані як на навітряній стороні (сторона горизонту з переважаючим напрямом вітру від золошлаковідвалу - с. Халеп`є ~

6 км, с. Витачів ~ 9 км, с. Дерев`яне ~ 3 км), так і населені пункти з підвітряної сторони від золошлаковідвалу (тобто за напрямком вітру в сторону віддалення від золошлаковідвалу - м. Українка ~ 3 км, с. Трипілля - 3 км, м. Обухів - 3 км).

Апеляційний суд зазначив щодо цього висновку, що приведені дані щодо перевищення рівнів захворюваності та отримані висновки не мають відповідних посилань на джерела та обґрунтований аналіз на повноту та достовірність приведених даних, отримані абсолютні результати не підтверджені іншими дослідженнями.

Суд апеляційної інстанції на виконання вимог процесуального закону мотивував, чому не взяв до уваги наведений висновок експерта, підстав для протилежного висновку у суду касаційної інстанції немає.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 ЦПК України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване

в судовому рішенні.

Також, оскільки науково-експертний висновок складений д.ю.н, професором, членом-кореспондентом НАПрН України ОСОБА_15 щодо доктринального тлумачення положень статті 50 Конституції України, проте в силу статті 114 ЦПК України висновок експерта в галузі права може стосуватися лише питань застосування аналогії права, аналогії закону чи змісту норм іноземного права, тому вказаний висновок суд апеляційної інстанції визнав неналежним та недопустимим доказом.

Суд касаційної інстанції ураховує, що відповідно статті 115 ЦПК України висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань.

Отже, за матеріалами цієї справи висновками судової експертизи однозначно не встановлені обставини щодо наявності понаднормового забруднення атмосферного повітря діяльністю Трипільської ТЕС або наявності такого переважно негативного впливу на навколишнє природне середовище, як вказують позивачі.

Разом з тим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачі проживають в зоні вказаного ними забруднення, а вищевказані обставини доказами не спростовані.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня

1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема:

у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності

(в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав,

у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду, складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи та при умові наявності причинного зв`язку між ними.

Виходячи з викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що порушень вимог санітарного законодавства Трипільською ТЕС державними органами не виявлено, а виявлені порушення стосуються вимог містобудівного законодавства, процедур оформлення дозвільних документів і не можуть бути критеріями для оцінки фактичного впливу діяльності Трипільської ТЕС на життєдіяльність позивачів.

При цьому не встановлено, що місце проживання позивачів знаходиться у такій зоні, де шкідливий вплив від діяльності Трипільської ТЕС перевищує встановлені нормативи, створює суттєві ризики для життя і здоров`я позивачів або порушує їх звичайний спосіб життя.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки завдавача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина в завданні шкоди.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачам достатньо було довести виникнення загрози для їх життя і здоров`я через порушення відповідачем їх прав, включаючи екологічні, й не обов`язково було доводити наслідковий зв`язок не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою

і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених вимог закону, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з дотриманням вимог статей 89, 263-264, 382 ЦПК України повно та всебічно з`ясували обставини справи та дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачі не довели, що інтенсивність і тривалість шкідливого впливу від діяльності Трипільської ТЕС є настільки значними, що безпосередньо впливають на їх життя чи здоров`я, перевищують екологічні ризики, притаманні життю

у кожному сучасному місті, що є їх процесуальним обов`язком у силу

статей 12, 81 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про доведеність спричиненої моральної шкоди

в результаті протиправної діяльності відповідача переважно зводяться до переоцінки доказів у справі, проте Верховний Суд є судом права, а не факту, і, діючи у межах повноважень та порядку, визначених статтею 400 ЦПК України, не здійснює переоцінку доказів у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій відповідно до положень ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися безпосередньо

в оцінку доказів, оскільки він не здійснює новий розгляд справи (див., наприклад, постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані, тому колегія суддів Верховного Суду погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

Посилання у касаційній скарзі на те, що суди не застосували при вирішенні цієї справи рішень ЄСПЛ «Дземюк проти України» та «Дубецька проти України»,

є безпідставними й спростовуються судовими рішеннями, в яких суди попередніх інстанцій зазначають вказані рішення у мотивувальних частинах у контексті цієї справи, зокрема про те, що позивачі не довели, що виробнича діяльність Трипільскої ТЕС погіршила їх рівень життя до неприйнятного у цій місцевості.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не надали належну оцінку висновкам експертиз про завдання позивачам моральної шкоди, є безпідставними, так як суди зазначили про ці докази, проте, враховуючи, що відсутні інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності за завдану моральну шкоду, тому суди відмовили у позові.

Отже, факти, з якими закон пов`язує наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, позивачами не доведено (стандарт доказування).

А згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц, провадження № 14-43цс22).

Посилання у касаційній скарзі на загальні висновки у постановах Верховного Суду

від 19 лютого 2020 року у справі № 372/1308/16-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 372/4399/15-ц, від 12 березня 2020 року у справі № 372/771/16, від 18 березня 2020 року у справі № 372/1243/16-ц, від 08 квітня 2020 року у справі

№ 372/724/16-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 372/980/16-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 372/4412/15-ц від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18, від 05 квітня 2023 року у справі № 369/7171/16-ц щодо застосування норм права не підтверджують доводів касаційної скарги про те, що судами неправильно застосовано норми матеріального права чи порушено норми процесуального права при постановленні оскаржуваних рішень, оскільки фактичні обставини у наведених як приклад справах відрізняються від тих, що установлені судами у розглядуваній справі.

На предмет подібності належить оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19).

Обставини у наведених постановах Верховного Суду відрізняються від обставин

у цій справі, що переглядається в касаційному порядку, тому немає підстав вважати, що суди ухвалили судові рішення без урахування правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах. У кожній із наведених справ суди виходили із конкретних обставин справи та фактично-доказової бази

з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Верховний Суд також відхиляє інші доводи касаційної скарги про те, що постанова апеляційного суду ухвалена з порушенням норм процесуального права

з посиланням на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження при касаційному перегляді оскаржуваного рішення апеляційного суду та спростовуються його змістом.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів представника заявників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів про відмову у задоволенні позову.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти російської федерації», «Нєлюбін проти російської федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Колегією суддів також враховано усталену практику ЄСПЛ, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення ЄСПЛ у «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте

в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Ухвала Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2019 року, яку суд апеляційної інстанції оскаржуваною постановою залишив без змін, не оскаржувалась сторонами до суду касаційної інстанції і касаційна скарга не містить доводів щодо її неправомірності, а тому справа та судові рішення в цій частині у касаційному порядку не переглядаються.

Верховний Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення,

а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду (в оскаржуваній частині) - без змін.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 372/2165/16-ц (провадження № 61-20487св19), від 16 вересня 2020 року у справі № 372/569/17 (провадження № 61-5961св19), від 23 вересня 2020 року у справі № 372/2493/17 (провадження № 61-18431св19), від 29 вересня 2020 року у справі № 372/2084/16-ц (провадження № 61-20957св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 372/3580/16-ц (провадження № 61-22806св19), від 18 листопада 2020 року у справі 372/2338/16 (провадження № 61-14163св19), від 12 жовтня 2020 року у справі № 372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19).

Щодо розподілу судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку

з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає. Витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

в інтересах яких діє представник Лупейко Олександр Васильович , залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2024 року (в оскаржуваній частині) залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник
Судді:І. Ю. Гулейков
Б. І. Гулько
Г. В. Коломієць
Р. А. Лідовець