Номер провадження 2/754/2012/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня 2025 року Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Гринчак О.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 , через представника - адвоката Баладигу Сергія Павловича, звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 35542,26 грн; моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 20000,00 грн; витрати на проведення експертизи у розмірі 5000,00 грн; витрати на надання правничої (правової) допомоги у розмірі 15000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.07.2024 трапилася ДТП за участі автомобіля Hyundai, д.р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 та транспортного засобу Renault, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . На місці події складено електронний європротокол. Вина у настанні ДТП наявна у діях ОСОБА_2 , який керував автомобілем Renault, д.р.н. НОМЕР_2 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Renault д.р.н. НОМЕР_2 , була застрахована за полісом ОСЦПВ №ЕР/221750820 в ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС». ОСОБА_1 звернулася ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» із заявою про виплату страхового відшкодування, де останній виплачено 8 077,00 грн.

Загальна вартість відновлювального ремонту ТЗ згідно з висновком експерта № 267/24 від 26.11.2024 становить 76161,98 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ - 40 619,72 грн.

Позивачка зазначає, що ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» зобов`язана була здійснити виплату страхового відшкодування 40619,72 грн, а різницю 35542,26 грн (76161,98 грн - 40619,72 грн), яка утворилась через коефіцієнт фізичного зносу - відповідач.

У зв`язку з настанням ДТП, яка сталася з вини відповідач, позивачу заподіяно стрес, душевні та моральні страждання та переживання через думку та дискомфорт того, що автомобіль не підлягає використанню на момент його ремонту. Позивачка не могла декілька місяців користуватись автомобілем у звичайному режимі, змушена витрачати багато часу для відновлення порушеного права, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків.

Загалом, позивачка перебувала у стресі, повинна була витрачати психоемоційні зусилля для відновлення порушених планів та зручностей. Будь-яких пропозицій для відшкодування збитків від відповідача не надходило. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що їй було завдано моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.

Позиція сторони відповідача

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути понесені ним витрати на правову допомогу.

Відповідач вказує, що предметом даного спору є стягнення з відповідача різниці між «фактичним розміром шкоди» у сумі 76 161,98 грн та «страховим відшкодуванням» у сумі 40 619,72 грн, тобто 35 542,26 грн. Але позивачка не звернула увагу на те, що сума була визначена експертом з урахуванням коефіцієнту зносу, адже автомобіль Hynudai, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , було випущено у 2017 році (8 років тому). Таким чином, відповідач, а так само і страхова компанія відповідача не має обов`язку відшкодовувати загальну вартість відновлювального ремонту.

У липні 2024 року, після настання ДТП, ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» позивачеві була здійснена виплата, обумовлена із ОСОБА_1 . Проте, після виплати даного відшкодування, 16.11.2024 (через три місяці) між ОСОБА_1 та судовим експертом було укладено Договір про проведення транспортно-товарознавчого дослідження колісно-транспортного засобу і отримано Висновок експерта № 267/24, за яким вартість відновлювального ремонту є значно більшою ніж узгоджена та виплачена попередньо сума збитків, завданих ДТП.

У тексті позовної заяви немає жодних обґрунтувань того, що позивач зазнала моральних страждань у зв`язку із ДТП, а також не надано до суду жодних доказів стосовно того, що вона зазнала таких страждань, а лише зазначена сума відшкодування моральних збитків. Таким чином, відповідач вважає суму моральних збитків, заявлену позивачкою необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно з Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №221750820), укладеним між Страховиком ПрАТ СК «ІНТЕР - ПОЛІС» та страхувальником ОСОБА_2 страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160 000 грн. Будь-яких умов, що могли б призвести до зменшення страхової суми чи неможливості її виплати, у Договорі не вказано.

Повідомлення учасників про розгляд справи

Позивач повідомлявся про розгляд справи шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження у справі до електронного кабінету, що підтверджується відповідною довідкою.

Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, що підтверджується його розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

22.07.2024 трапилася ДТП за участю транспортних засобів Hyundai, д.р.н. НОМЕР_1 та Renault, д.р.н. НОМЕР_2 . На місці учасниками події складено електронний європротокол.

Власником транспортного засобу Hyundai, д.р.н. НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є позивачка. Власником автомобіля Renault, д.р.н. НОМЕР_2 , є відповідач.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «СК «Інтер-Поліс», поліс № ЕР/22150820, страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 160000,00 грн.

Листом ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» від 11.11.2024 стосовно розрахунку страхового відшкодування та документа щодо вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Hyundai, д.р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 - повідомлено, що страховиком виготовлення документів не здійснювалося, у зв`язку з тим, що за результатами проведеного огляду пошкодженого майна, між страховиком і потерпілим досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування відповідно до абзацу другого п. 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Виплата узгодженої з потерпілою ОСОБА_1 суми страхового відшкодування у розмірі 8077,00 грн була здійснена страховиком 04.11.2024.

Згідно з висновком експерта № 267/24 від 26.11.2024 про оцінку транспортного засобу:

- вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai, д.р.н. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, яка сталась 22.07.2024, станом на дату ДТП становить 76161,98 грн;

- вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai, д.р.н. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, яка сталась 22.07.2024, станом палату ДТП становить 40619,72грн.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди

Пунктом 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Система «Електронний Європротокол» створена в МТСБУ з 01 жовтня 2017 року згідно з рішенням Президії МТСБУ від 13.07.17 № 403/2017, Європротокол, оформлений з використанням електронної системи, є повним аналогом Європротоколів, предстваленних страховику у паперовій формі.

Звертаючись до суду, сторона позивача надала до позовної заяви електронний європротокол, в якому не зазначено визнання вини одним з водіїв учасників ДТП. Проколу про адміністративне правопорушення також складено не було, у зв`язку з тим, що ДТП від 22.07.2024 була оформлена без виклику поліції. За фактом ДТП, в якій пошкоджено майно позивача немає жодного судового рішення, яким би була встановлена наявність або відсутність вини будь-якого водія.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Наявні в матеріалах справи докази є достатніми, щоб дійти висновку про наявність вини відповідача у ДТП, що сталася 22.07.2024, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивачки. Крім того, вина відповідача ним не заперечується.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17, провадження № 14-95цс20).

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Верховний Суд у своєму висновку, викладеному у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 760/5618/16-ц, керується правилами частин першої та другої статті 22 ЦПК України, відповідно до яких реальними збитками є також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто такі дії, які настануть в майбутньому.

У постанові Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 522/15636/16-ц, викладено висновок: «Якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди ).

З огляду на вищевикладене, страховик виплачує потерпілій особі страхове відшкодування у межах оціненої вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, при цьому розмір виплати обмежений належним розміром страхового відшкодування, а решту в порядку ст. 1194 ЦК України має відшкодувати безпосередньо завдавач (заподіювач) шкоди.

У даному випадку, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між розміром заподіяної шкоди та страховим відшкодуванням, яке має бути сплачено страховиком відповідача.

На підтвердження розміру заподіяної шкоди позивачем надано висновок експерта № 267/24 від 26.11.2024, в якому визначено вартість відновлювального ремонту - 76161,98 грн та вартість матеріального збитку - 40619,72 грн.

Вказаний розмір стороною відповідача не спростовано. Водночас, доводи позивача, що висновок складений через чотири місяці після ДТП відхиляються судом, оскільки експертом визначено розмір шкоди станом на 22.07.2024.

У позовній заяві заявлено вимогу про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 35 542,26 грн (76161,98 грн - 40619,72 грн), тому, виходячи з принципу диспозитивності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди в заявленому розмірі. Таким чином позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо відшкодування моральної шкоди

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 645/3777/18 вказує, що на те, що сам факт ДТП не є беззаперечною підставою для відшкодування моральної шкоди.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 199/6521/19 Верховний Суд зауважує, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Розмір моральної шкоди визначено позивачем у розмірі 20 000,00 грн, яка для позивачки полягає у перебуванні у стресовому стані, витрат психоемоційних зусиль для відновлення порушених планів та зручностей.

Судом встановлено, що з вини відповідача пошкоджено транспортний засіб позивачки, а, отже, очевидним є те, що остання зазнала негативних переживань та емоцій від пошкодження її майна внаслідок дій відповідача. Натомість доказів перебування позивачки саме в стресовому стані матеріали справи не містять. Зі знімків, доданих до європротоколу та висновку експерта вбачається, що пошкодження, наявні на автомобілі позивачки фактично не впливають на його експлуатацію водієм.

Виходячи з критеріїв розумності, виваженості і справедливості суд вважає, що розмір спричиненої моральної шкоди у сумі 3000,00 грн є обґрунтованим та достатнім, а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат

Позивачка у позовній заяві зазначила, що орієнтовний розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою становить 15000,00 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додано:

- договір про надання правничої допомоги № 31102024 від 31.10,2024, укладений між АО «Фещенко та партнери» та позивачкою;

- додаток № 1 до договору, в якому визначено, що гонорар становить 15000,00 гривень;

- детальний опис робіт, в якому визначено вартість однієї години роботи адвоката - 1500,00 грн, роботи: ознайомлення та аналіз матеріалів справи - 1 год; формування та визначення правової позиції - 30 хв; спілкування з клієнтом, телефонна переписка щодо обставин справи - 30 хв; підготовка та подання адвокатського запиту до ПрАТ СК "ІНТЕР-ПОЛІС", аналіз відповіді на адвокатський запит - 1 год; збирання доказів для підготовки позовної заяви - 30 хв; вивчення та аналіз аналогічної судової практики подібних спорів - 1 год; підготовка та подання позовної заяви про відшкодування збитків до суду - 2 год; підготовка та подання клопотань, заяв по справі - 1 год; моніторинг стану розгляду справи - 30 хв; участь у судовому засіданні (враховуючи час очікування) - 2 год;

- свідоцтво про право зайняття адвокатської діяльністю від 30.06.2023;

- ордер від 06.12.2024.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Також, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу)».

Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат суд встановив, що зазначені позивачем витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги «на спілкування з клієнтом, телефонна переписка щодо обставин справи» та «моніторинг стану розгляду справи» має організаційний характер, а послуга «вивчення та аналіз аналогічної судової практики подібних спорів» зводяться до підготовки позовної заяви і за своєю суттю не може бути віднесена до правової допомоги, як окрема послуга. Крім того, справу судом розглянуто без призначення судового засідання, тому послуга «участь у судовому засіданні» адвокатом не надавалась.

Отже, суд доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн, відповідають критеріям реальності, розумності та справедливості, є обґрунтованими.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з частиною шостою статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що вартість експертного дослідження щодо оцінки транспортного засобу автомобіля Hyundai, д.р.н. НОМЕР_1 , становить 5000,00 грн. Такі витрати позивачки пов`язані з розглядом даної справи, а тому підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог - 3183,09 грн (38542,26*5000,00 /60542,26).

Також пропорційно розміру задоволених вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір - 771,07 грн (38542,26*1211,20/60542,26) та витрати на правову допомогу - 5729,56 грн (38542,26*9000,00 /60542,26).

Керуючись ст. 2, 7, 10, 12, 19, 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 273-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 35542,26 грн, відшкодування моральної шкоди в сумі 3000,00 грн, а також судові витрати: судовий збір у сумі 771,07 грн, вартість проведеної експертизи у сумі 3183,09 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5729,56 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 11.07.2025.

Суддя Деснянського районного

суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК