Справа №443/857/24
Провадження №2-др/443/7/25
09 липня 2025 року місто Жидачів
Жидачівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Равлінка Р.Г.,
секретар судового засідання Рибакова І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бельдій Наталії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Жидачівська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -
представників позивача адвоката Колтоновського О.О.,
адвоката Колтоновського О.О.,
06.06.2025 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бельдій Н.В. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №443/857/24, яким стягнути солідарно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 500 гривень 00 копійок.
В обґрунтування поданої заяви представник відповідача зазначає, що відповідно до договору про надання юридичної (правової допомоги) №30/07 від 30.07.2024, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Бельдій Н.В., виконавець зобовязується за завданням (замовленням) клієнта надати юридичну (правову) допомогу (юридичні послуги/послуги адвоката), а замовник зобов`язується сплатити адвокату винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень у порядку та строки, обумовлені сторонами у договорі. Відповідно до Акту №1-16/09 від 03.06.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Бельдій Н.В., складання відзиву від 30.07.2024 на 5 аркушах становить 10 000 грн, складання клопотання про витребування доказів від 30.07.2024 на 2 аркушах - 2 000 грн, участь адвоката у трьох судових засіданнях 7 500 грн, а разом - 19 500 грн.
Представники позивача Ільчишина Т.М., адвокати Колтоновський О.О. та Колтоновський О.О. подали заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення з питань розподілу судових витрат в яких просять в задоволенні заяви представника відповідача Бельдій Н.В. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 19 500,00 грн, відмовити.
В обгрунтування поданих заперечень представники позивача зазначають, що заява не відповідає законним вимогам, подана з порушенням процесуальних норм, а сам розмір витрат на надання правової допомоги в сумі 19 500, 00 грн не узгоджується з вимогами розумності, обґрунтованості та співмірності зі складністю справи, ціною позову, матеріального стану сторін тощо. З приєднаного до матеріалів заяви акту 1-16/09 від 03.06.2025 вбачається, що заявлена сума витрат в розмірі 19 500, 00 грн включає: складення відзиву від 30.07.2024 на 5 арк., вартість якого 10 000, 00 грн, складення клопотання про витребування доказів від 30.07.2024 на 2 арк., вартість якого 2 000, 00 грн, участь адвоката в 3 судових засіданнях, вартість якої 7 500, 00 грн. При цьому такі витрати є завищеними, не відповідають принципам розумності, обґрунтованості, пропорційності, необхідності, співмірності із предметом та ціною позову, поведінкою відповідача ОСОБА_1 та його представника. Крім того, окремі види послуг були недоцільними. Надаючи оцінку вартості відзиву на позовну заяву на 5 сторінках, заявлену в сумі 10 000 грн, вказують на необґрунтованість вказаної суми з точки зору виконаної адвокатом роботи, затраченого часу і змісту вказаного процесуального документа, необхідності аналізу норм чинного законодавства та судової практики задля заперечення позовних вимог. Так, перша сторінка відзиву містить виключно найменування суду, сторін, назву документа та предмет справи; половина другої та п`ята сторінки містять скопійований зміст позовних вимог із первісного позову (який відповідач визнав); четверту сторінку повністю займає табличка із прайс-листом послуг адвоката в усіх судових інстанціях. Фактично заперечення містилися не більше ніж на 1,5 сторінках та ґрунтувалися на фактичних обставинах, наведених в первісній позовній заяві на основі поданих позивачем доказів. Оформлення основних реквізитів на документі, набір тексту, копіювання текстових елементів з первісної позовної заяви та вставлення таблички з вартістю послуг не займає тривалого часу адвоката. Заперечення у відзиві та мотиви відповідача не містять посилань на будь-які висновки Верховного Суду з актуальних та проблемних питань, що стосується спору, не потребували необхідності дослідження значного обсягу джерел правозастосування. Жодних нових доказів з відзивом до матеріалів справи надано не було. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , свідоцтва про право власності на нерухоме майно, свідоцтва про право на спадщину за законом вже були приєднані позивачем. Доцільності повторного їх приєднання зі збільшенням на основі цього вартості відзиву не було. Більше того, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційна довідка зі Спадкового реєстру, ухвала про залишення заяви без розгляду взяті із первісного позову, про що свідчить проставлений представником позивача реквізит засвідчення копій. Відповідно відсутність необхідності та недоцільність подання письмових доказів, визнання позовних вимог свідчить про повну необґрунтованість вказаної вартості відзиву в розмірі 10 000, 00 грн. Щодо вартості клопотання про витребування доказів від 30.07.2024, вартість якого заявлена відповідачем в сумі 2 000, 00 грн, не було необхідності подання такого клопотання представником відповідача ОСОБА_4 . Так, представником позивача ОСОБА_5 22.07.2024 скеровано до Жидачівського районного суду клопотання від 21.07.2024 про витребування письмових доказів (спадкових справ) від Жидачівської ДНК. 02.08.2024 представником відповідача Бельдій Н.В. скеровано до Жидачівського районного суду аналогічне клопотання від 30.07.2024 про витребування письмових доказів (спадкових справ) від Жидачівської ДНК. Оскільки питання витребування спадкових справ від Жидачівської ДНК вже було вирішено судом на підставі поданого представником позивача Колтоновським О.О. клопотання від 21.07.2024, подання аналогічного клопотання представником відповідача ОСОБА_4 не було доцільним та необхідним. Отже, за відсутності необхідності подання тотожного клопотання вартість клопотання в сумі 2000, 00 грн. взагалі не може бути віднесена до витрат, що підлягають розподілу між сторонами. Оцінюючи заявлену до відшкодування суму 7 500,00 грн за 3 судові засідання, конкретні дати яких невідомі, вважають таку суму неспівмірною зі складністю справи, ціною позову, поведінкою представника відповідача ОСОБА_4 .. Так, справа перебувала в провадженні суду з 12.05.2024 до 03.06.2025, значна частина судових засідань була відкладена з різних причин саме представником відповідача Бельдій Н.В., що зумовило безпідставне затягування строків судового розгляду справи. Зокрема, в судові засідання 03.09.2024, 16.10.2024, 23.12.2024, 30.01.2025, 27.02.2025, 28.03.2025 представник відповідача Бельдій Н.В. не з`являлася. Незважаючи на визнання участі обов`язковою, відповідач ОСОБА_1 жодного разу не з`явився в судові засідання. Оскільки у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, відмінні від судового збору, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст.141 ЦПК), а також враховуючи задоволення пред`явленого до ОСОБА_1 позову судом на 75% (3 позовні вимоги з заявлених 4) та визнання позову відповідачем (як у відзиві, так і в судових дебатах), судові витрати ОСОБА_1 , пов`язані з витратами на надання правової допомоги, слід відраховувати в частці 0,25 або 25% від обґрунтованого та реального розміру витрат, а не довільних витрат, заявлених заявником. В жодному із судових засідань та до закінчення судових дебатів представник відповідача Бельдій Н.В. поважність причин неподання доказів понесення судових витрат у встановлений частиною 8 статті 141 ЦПК строк (до закінчення судових дебатів) не обґрунтовувала ні усно, ні письмово. Що стосується матеріального стану сторін, то як встановив суд під час розгляду справи про визнання права власності, позивач ОСОБА_2 працює на посаді тракториста в КЗ ЛОР "Ходорівському психоневрологічному інтернаті", тому на відміну від відповідача ОСОБА_1 (який постійно живе і працює в Польщі), позивач немає фінансової можливості нести тягар сплати судових витрат в зазначеній сумі. Більше того, матеріальний стан відповідача та заявлена сума в порівнянні з навіть мінімальною зарплатою в Польщі не буде жодним тягарем для ОСОБА_1 . Отже, матеріальне становище позивача ОСОБА_2 є ще однією підставою серед інших для відмови в стягненні витрат в заявленому розмірі. Таким чином, вважають, що в задоволенні заяви представника відповідача Бельдій Н.В. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 19 500 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. слід відмовити.
Процесуальні рішення, постановлені по справі.
Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 09.06.2025, заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бельдій Н.В. про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу прийнято до розгляду та призначено до розгляду по суті на 18.06.2025 /а.с.12-13/.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 18.06.2025, витребувано у відповідача ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) оригінал Акту №1-16/09 від 03.06.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Бельдій Н.В. та оригінал квитанції до прибуткового касового ордера №1-16/09 від 03.06.2025. Справу розглядом відкладено на 09.07.2025 /а.с.44-46/.
Розгляд справи відбувся 09.07.2025 позивача ОСОБА_2 , адвокатів Колтоновського О.О. та Колтоновськго О.О..
Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бельдій Н.В., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, подала заяву у якій просить проводити справу у її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі.
В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2 , адвокати Колтоновський О.О. та Колтоновський О.О. просили в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 19 500,00 грн відмовити. Додатково пояснили, що представник відповідача ОСОБА_2 у заяві не зазначала у яких саме засіданнях вона брала участь, не навела поважність пропуску подачі доказів понесення судових витрат, а також немає доказів у який саме спосіб ОСОБА_1 було передано квитанцію до прибуткового касового ордеру та акт виконаних робіт.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 03.06.2025 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Жидачівська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, встановлення факту спільного проживання із спадкодавцями на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задоволено частково. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини із спадкодавцями ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , у АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , (спадкова трансмісія) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 . Покладено судові витрати повністю на позивача ОСОБА_2 .. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до договору про надання юридичної (правової допомоги) №30/07 від 30.07.2024, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Бельдій Н.В., виконавець зобовязується за завданням (замовленням) клієнта надати юридичну (правову) допомогу (юридичні послуги/послуги адвоката), а замовник зобовзується сплатити адвокату винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень у порядку та строки, обумовлені сторонами у договорі.

Згідно копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №1160 від 09.11.2018, Бельдій Н.В. на підставі рішення КДКА Львівської області від 26.10.2000, підставі заміни/видачі дублікату рішення Ради Адвокатів Львівської області від 26.10.2018, остання має право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ордеру про надання правничої допомогу адвокат Бельдій Н.В. на підставі договору про надання правничої допомоги №30/07 від 30.07.2024 надає правничу допомогу ОСОБА_1 у Жидачівському районному суді Львівської області.

До поданої заяви представником відповідача додано Акт №1-16/09 від 03.06.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Бельдій Н.В. та згідно якого складання відзиву від 30.07.2024 на 5 аркушах становить 10 000 грн, складання клопотання про витребування доказів від 30.07.2024 на 2 аркушах - 2 000 грн, участь адвоката у трьох судових засіданнях 7 500 грн, а разом - 19 500 грн /а.с.5/.

Також долучено квитанцію до прибуткового касового ордера №1-16/09 від 03.06.2025, згідно якого ОСОБА_1 оплатив адвокату Бельдій Н.В. 19 500 грн /а.с.6/.

Норми права, які застосував суд.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Приписами частини 1 статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з приписами пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями частини 1, 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

За змістом частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19, постанові ВП ВС від 07 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22, додаткових постановах КЦС ВС від 08 листопада 2023 року у справі № 392/856/22, від 04 квітня 2024 року у справі № 755/4666/22.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям.

Вирішення питання щодо оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За змістом частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст.141 ЦПК).

У вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суд, керуючись принципами пропорційності та справедливості, має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналогічні висновки містяться в постанові ОП КГС ВС від 02 лютого 2024 року у справі №910/9714/22, додатковій постанові КГС ВС від 22 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22, постановах КГС ВС від 25 квітня 2024 року у справі № 907/37/22, від 29 лютого 2024 року у справі № 911/2131/20, від 27 лютого 2024 року у справі № 910/6416/22, ухвалі від 12 березня 2024 року у справі № 305/852/2018.

Верховний Суд також неодноразово наголошував, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, додаткові постанови ВП ВС від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19, постанови КЦС ВС від 11 січня 2023 року у справі № 479/475/21, від 20 грудня 2023 року у справі № 754/7992/20, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, постанови КЦС ВС від 22 листопада 2023 року у справі № 220/571/21, від 20 червня 2024 року у справі № 760/11612/23. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанови ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, постанови КЦС ВС від 17 квітня 2024 року у справі № 570/3319/22, від 19 червня 2024 року у справі № 343/2085/21.

Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, зазначено, що: «у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: від 13 лютого 2024 року у справі № 757/33206/22-ц (провадження № 61-8292св24) зазначено, що: «тлумачення частини першої статті 246 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. А у разі закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України (п`ять днів після ухвалення рішення суду), - також і поважні причини пропуску цього строку.

За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Натомість наслідком закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, є залишення заяви без розгляду». Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13.02.2025 року в справі № 757/33206/22-ц, від 09.04.2025 року в справі № 756/11137/21, від 15.05.2025 року в справі № 521/13630/20.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення заяви.

Надавши оцінку аргументам сторін, суд зауважує, що у частині 3 статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

У випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Суд констатує, що представником відповідача адвокатом Бельдій Н.В. в судових дебатах було заявлено клопотання, що протягом пяти дні після винесення судового рішення буде подано докази понесення судових витрат.

Судове рішення було винесене 03.06.2025, акт №1-16/09 від 03.06.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Бельдій Н.В., квитанцію до прибуткового касового ордера №1-16/09 від 03.06.2025, було укладено 03.06.2025, а відтак на момент судових дебатів доказів понесених судових витратів стороною відповідача ОСОБА_1 ще не існувало та такі не могли подані разом із вказаною заявою, а відтак у представника відповідача був відсутній обовязок обгрунтовувати поважність причин пропуску строку їх подачі.

Щодо покликань представників позивача на те, що представником відповідача не конкретизовано в яких саме засідання адвокат Бельдій Н.В. приймала участь. Суд зазначає, що як вказано в акті №1-16/09 від 03.06.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Бельдій Н.В. зазначено, що остання приймала участь у трьох судових засіданнях. Окрім того факт участі останньої в судових засіданнях підтверджується журналом судового засідання, згідно якого адвокат Бельдій Н.В. приймала участь у судових засіданнях 30.10.2024, 24.04.2025 та 23.05.2025, що є підставою для стягнення витрат за участь адвоката в судових засіданнях.

Щодо покликань представників позивача на те, що в справі відсутні докази у який саме спосіб ОСОБА_1 було передано квитанцію до прибуткового касового ордеру та акт виконаних робіт, суд не бере такі до уваги, оскільки це не спростовує факт укладення договору про надання правничої допомоги між відповідачем ОСОБА_8 та адвокатом Бельдій Н.В. та понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Оцінивши аргументи сторони відповідача, суд зазначає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 19 500,00 грн, з огляду на зміст та обсяг виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), їх обґрунтованість та необхідність, є необґрунтованим, оскільки не відповідає критеріям розумності та співмірності і є надмірним.

Суд погоджується з твердженнми представників позивача про те, що вартість послуг за підготовку відзиву у розмірі 10 000 грн є значно завищеною, оскільки перша сторінка відзиву містить виключно найменування суду, сторін, назву документа та предмет справи; половина другої та п`ята сторінки містять скопійований зміст позовних вимог із первісного позову (який відповідач визнав); четверту сторінку повністю займає табличка із прайс-листом послуг адвоката в усіх судових інстанціях. Фактично заперечення містилися не більше ніж на 1,5 сторінках та ґрунтувалися на фактичних обставинах, наведених в первісній позовній заяві на основі поданих позивачем доказів.

Окрім того, суд зазначає, що клопотання про витребування доказів було залишено без розгляду, а відтак вартість послуг за складання клопотання про витребування доказів у розмірі 2 000 грн до задоволення не підлягає.

Також суд враховує матеріальний стан учасників справи, оскільки, як встановив суд під час розгляду справи про визнання права власності, позивач ОСОБА_2 працює на посаді тракториста в КЗ ЛОР "Ходорівському психоневрологічному інтернаті".

Суд вважає неспроможними покликання представників позивача на те, що судом було задоволено 75 % розміру позовних вимог, оскільки позивачем заявлено шість позовних вимог, а саме: визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 24.10.2019 державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори Львівської області Матусеком В.В., зареєстроване в реєстрі за № 1275, спадкова справа №347/2018, на ім`я ОСОБА_1 на 2/4 частки квартири АДРЕСА_3 , - недійсним; встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_2 на час відкриття спадщини із спадкодавцями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 (в порядку спадкової трансмісії), в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 та в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_9 яке складається з 2/4 частин, або ж 50,00% квартири АДРЕСА_3 .

З них було задоволено три позовні вимоги, а саме: встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини із спадкодавцями ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , у АДРЕСА_2 ; визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , (спадкова трансмісія) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 , тобто 50 %..

За наведених обставин, суд вважає обґрунтованими витратами на професійну правничу допомогу відповідача у цій справі суму у розмірі 11 000,00 грн, однак з врахування того, що позов задоволено частково та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу ропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 5 500 грн (11 000 х 50% = 5 500).

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що заяву слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 137, 141, 258, 259, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бельдій Наталії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Жидачівська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення у повному обсязі буде складено та підписано протягом п`яти днів з дня проголошення його вступної та резолютивної частин.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.07.2025.

Суддя Р.Г. Равлінко