Номер провадження: 22-ц/813/3456/25
Справа № 522/26/15-ц
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

10.06.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Негоциант» до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Негоциант», треті особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним, -

встановила:

У січні 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Негоциант») звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 1 а.с. 3-6).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2023 року заяву представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2015 року скасовано, справу призначено до розгляду (т. 3 а.с. 40-42).

У грудні 2023 ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із зустрічним позовом до ТОВ «ФК «Негоциант», треті особи: АТ «Райффайзен Банк», ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним, в якому просила суд визнати недійсним договір іпотеки від 24 травня 2007 року, сторонами якого є ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 (т. т. 3 а.с. 137-138).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2024 року позов ТОВ «ФК «Негоциант» було задоволено. В рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту № 010/25-28/07-275 від 24 травня 2007 року в розмірі 367323,02 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежилі приміщення першого поверху № 502, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 163,0 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, шляхом реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів, ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом в межах процедури виконавчого провадження. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Негоциант» судовий збір у сумі 3654 грн. (т. 4 а.с. 82-95).

Постановою Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 було задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2024 року змінено та доповнено в частині мотивування, в іншій частині - залишено без змін (т. 4 а.с. 152-162).

Не погоджуючись із рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2024 року, ОСОБА_1 звернулася до Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою.

У вказаній апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про витребування доказів, а саме кредитного договору №010/25-28/07-278 від 24 травня 2007 року та договору іпотеки від 24 травня 2007 року по даній цивільній справі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, ознайомившись із клопотанням, матеріалами справи, доходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 про витребування доказів має бути залишено без розгляду, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Із змісту ч. 2 ст. 77 ЦПК України вбачається, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подано в строк, зазначений у ч. 2 та 3 ст. 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено, який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Задоволення клопотання про витребування судом доказів є можливим за умови, якщо особа, яка його заявляє, доведе, що є складнощі в їх отриманні, підстави, за яких заявник вважає, що докази знаходяться в іншої особи, належність доказів та допустимість засобів доказування.

Однак, колегія суддів звертає увагу заявника, що право заявити клопотання про витребування доказів може бути реалізовано на етапі підготовчого провадження, до початку розгляду справи по суті.

Крім того, за змістом ст. 126, 127 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У відповідності до ч. 2-4 ст. 127 ЦПК України. встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Згідно з ч. 5 ст. 127 ЦПК України пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Однак, у даному випадку, ОСОБА_1 не заявила клопотання з вимогою поновити строк на подання клопотання про витребування доказів кредитного договору №010/25-28/07-278 від 24 травня 2007 року та договору іпотеки від 24 травня 2007 року, не пояснивши причини такого пропуску, а також не надавши доказів неможливості подачі вказаного клопотання у строки, передбачені у частинах другій та третій статті 83 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - кредитного договору №010/25-28/07-278 від 24 травня 2007 року та договору іпотеки від 24 травня 2007 року, підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 103,108, 260, 367, 368, 381 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Негоциант» до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Негоциант», треті особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним, - залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе