Провадження № 2/761/3354/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Широковій С.Е.,

за участі:

представника відповідача: Горбань Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Тека Ньюз» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації,-

встановив:

21.10.2024 до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла зазначена позовна заява.

У позовних вимогах, з врахуванням заяви від 09.11.2024 року позивач просить:

1) визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію громадянина Німеччини ОСОБА_1 , інформацію, яка була розповсюджена стосовно нього ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17 год 25 хв на Інтернет-порталі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_4» у статті під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка була подана, у тому числі у формі таких тверджень:

- «ОСОБА_21 - стажер-стажер з Індії, який проходив практику в хоум-офісі компанії, пов`язаної з ОСОБА_2 , якого він і змінив на посаді UCG Trade AG.»;

- « ОСОБА_3 , який сховався в UCG Trade AG за спиною молодого індуса, раніше був помічений в афері з продажу ільменіту Об`єднаної гірничо-хімічної компанії (ОГХК ) в окупований Крим через німецьку компанію в обхід санкцій.»;

- « ОСОБА_4 також було помічено у зв`язках із ОСОБА_5 , фігурантом справ з махінацій навколо Фонду державного майна України.»;

- «Тут варто пригадати, що ОСОБА_3 не завжди був кінцевим бенефіціаром UCG Trade AG. За даними сервісу NorthData, до березня 2023 року компанію контролював ОСОБА_6 . ОСОБА_6 - російський мільйонер, засновник компаній Noventiq та ОСОБА_7 . Вважаючи за краще життя на Заході і щоб не потрапити під санкції, ОСОБА_9 після великомасштабного вторгнення країни-агресора в Україну «зрікся» всіх своїх бізнесів, пов`язаних з Росією. Причини, що спонукали його витий також з UCG Trade AG, можуть навести на підозри, що бізнес цієї компанії якось пов`язаний із країною-агресором.»;

- « ОСОБА_3 стояв за іншою «каламутною» швейцарською конторою - WhiteRockManagement AG. У громадській площині її засновником заявляє себе ще один персонаж із сумнівною репутацією - ОСОБА_10 ».

2) зобов`язати відповідача - ТОВ «Інформаційне агентство «Тека Ньюз», публічно спростувати інформацію, опубліковану у форматі статті (блогу) під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розміщена у мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17 год 25 хв на Інтернет-порталі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_4 », шляхом опублікування на головній сторінці інтернет-порталу «Антикор» (ІНФОРМАЦІЯ_5) спростування під заголовком «СПРОСТУВАННЯ», а саме, що «Інформація, поширена в статті під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у відношенні ОСОБА_11 , зокрема, що: - «AschwinSaravanan - стажер-стажер з Індії, який проходив практику в хоум-офісі компанії, пов`язаної з ОСОБА_2 , якого він і змінив на посаді UCG Trade AG. »; - « ОСОБА_3 , який сховався в UCG Trade AG за спиною молодого індуса, раніше був помічений в афері з продажу ільменіту Об`єднаної гірничо-хімічної компанії (ОГХК ) в окупований Крим через німецьку компанію в обхід санкцій.»; - « ОСОБА_4 також було помічено у зв`язках із ОСОБА_5 , фігурантом справ з махінацій навколо Фонду державного майна України.»; - «Тут варто пригадати, що ОСОБА_3 не завжди був кінцевим бенефіціаром UCG Trade AG. За даними сервісу NorthData, до березня 2023 року компанію контролював ОСОБА_6 . ОСОБА_6 - російський мільйонер, засновник компаній ОСОБА_13 та ОСОБА_7 . Вважаючи за краще життя на Заході і щоб не потрапити під санкції, ОСОБА_9 після великомасштабного вторгнення країни-агресора в Україну «зрікся» всіх своїх бізнесів, пов`язаних з Росією. Причини, що спонукали його витий також з UCG Trade AG, можуть навести на підозри, що бізнес цієї компанії якось пов`язаний із країною-агресором.» - « ОСОБА_3 стояв за іншою «каламутною» швейцарською конторою - WhiteRockManagement AG. У громадській площині її засновником заявляє себе ще один персонаж із сумнівною репутацією - ОСОБА_10 » - є недостовірною та не відповідає дійсності.

3) стягнути з відповідача - ТОВ «Інформаційне агентство «Тека Ньюз» на користь позивача, понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням до суду та розглядом справи.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.09.2024 він дізнався від третіх осіб про наявність статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», поширеної ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17 год 25 хв на порталі «ІНФОРМАЦІЯ_2» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4, і того ж дня ознайомився з її змістом.

Як зазначає позивач, оприлюднена у статті інформація є недостовірною, має явно виражений негативний характер, принижує честь, гідність та завдає шкоди діловій репутації позивача. Інформація, викладена у статті, у формі тверджень, у яких в негативному контексті згадується позивач. Відсутні будь-які стилістичні конструкції або інші способи, які б вказували на те, що повідомлена інформація є суб`єктивною думкою та особистим поглядом автора на певні події і відображає його особисту точку зору, тобто відсутні ті мовні засоби, які є характерними для оціночних суджень. Про те, що йдеться про фактичні дані, свідчить також загальний тон висловлювань у контексті оспорюваної інформації, яка за своїм змістом спрямована на формування у сторонньої особи негативного уявлення про позивача та рівні з іншими особами, згадуваними у статті. Інформація направлена на висвітлення відомостей, що свідчать про вчинення позивачем аморальних вчинків. Жодних доказів правдивості та підтвердження наведених у статті висловлювань не вбачається.

Також в позові зазначено, що позивач має активну позицію, займається бізнесом, має широке коло спілкування, бізнесові та громадські зв`язки, проте вважає, що не належить до категорії публічних осіб, свобода поширення інформації та критики про яких є ширшою ніж до інших осіб. Межа критики до таких осіб теж не є безмежними. З огляду на положення ст.10 ЄКПЛ позивач зазначає, що якщо висвітлення слів та вчинків, у тому числі у формі гострої критики, є допустимими, то поширення звинувачень, які не мають під собою жодного підґрунтя, вважається перевищенням допустимих меж.

У даному випадку, на думку позивача, оспорювана інформація за своїм змістом не може бути віднесена до критики, оскільки не вбачається жодних підстав наявності підґрунтя для такої критики, як і для політичних дебатів, дискусії. Позивач наголошує, що інформація про нього не відповідає дійсності та формує у читача про нього негативну думку. Серед іншого, позивач звертає увагу суду на те, що: він є громадянином Німеччини, а не Швейцарії; компанія «UCG Trade AG» є компанією-резидентом Швейцарії, зареєстрована у кантоні Цюріх; на час описаних у статті подій він («TsyuraOleg») вже не був директором швейцарської компанії UCG Trade AG; не має відношення ні до діяльності якоїсь німецької компанії, яка нібито займалась постачанням продукції (ільменіту виробництва Об`єднаної гірничо-хімічної компанії) до окупованого Криму; не мав жодних справ і жодного відношення до ОСОБА_14 , який нібито є фігурантом справ з махінацій навколо Фонду державного майна України; не має жодного відношення до згадуваного у статті ОСОБА_15 і бізнес компанії «UCG Trade AG»; ніяк не пов`язаний з державою-агресором; не має жодних справ і жодного відношення до ОСОБА_16 , який нібито використовував швейцарську компанію «WhiteRockManagementAG» до якихось протиправних дій.

Оскільки поширення негативної інформації про позивача, яка не відповідає дійсності, відбулось на сайті «Антикор - http://ІНФОРМАЦІЯ_10», то позивач вважає, що відповідачем у справі є ТОВ «Інформаційне агентство «Тека Ньюз».

Як вказує позивач, з тексту судових рішень, які є в загальному доступі, вбачається, що власником вказаного інтернет-порталу є компанія Тека-Груп Фаундейшн, яка у свою чергу є єдиним засновником та кінцевим бенефіціарним власником компанії, зареєстрованої в Україні, є ТОВ «Інформаційне агентство «Тека Ньюз».

04.12.2024 через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У відзиві наголошено, що стаття під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_4 » не є авторською статтею онлайн-медіа «Антикор». У матеріалі міститься гіперпосилання на першоджерело «ІНФОРМАЦІЯ_9», у зв`язку з чим ТОВ «Інформаційне агентство «Тека Ньюз» не є належним відповідачем у справі, а позивач мав пред`явити вимоги до належного відповідача - власника сайту «ІНФОРМАЦІЯ_7». При цьому, у відзиві викладено позицію відповідача щодо кожного речення, в якому позивач вбачає «недостовірну інформацію». Звертає увагу, що позивачем не вказано яким чином поширена інформація порушує його права, як може вплинути на його ділову репутацію, завдати шкоди його честі та гідності. Вважає, що інформація, викладена у статті у формі оціночних суджень, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Позивач не позбавлений можливості скористатись правом на відповідь, а також власне тлумачення справи у тому ж самому медіа з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм власну оцінку. Зокрема, зазначає, що: помилкова інформація про громадянство позивача сама по собі не порушує його права; позивачем не надано доказів будь-якої діяльності з німецькими компаніями; у матеріалі відсутні будь-які дані щодо ймовірної участі позивача у будь-яких незаконних діях, пов`язаних з діяльністю Фонду державного майна України, а на сторінці Національне антикорупційне бюро України міститься інформація про розшук підозрюваних у кримінальному провадженні №0000236 за фактом створення злочинної організації та заволодіння коштами АТ «Одеський припортовий завод» та АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», серед яких є ексголова Фонду ОСОБА_17 ; у статті не йдеться про зв`язок позивача з ОСОБА_18 , а лише констатується факт його участі у компанії; у статті здійснено посилання на інформацію з сервісу надання даних про європейські юридичні особи NorthData, яку позивач не спростовує; у статті не стверджується про те, що позивач має будь-яке відношення до ОСОБА_16 , а останній саме позиціонує себе як засновника компанії, згаданої у статті.

На підтвердження того, що стаття розміщена відповідачем на своєму сайті не є авторською статтею онлайн-медіа «Антикор», а взята з першоджерела «ІНФОРМАЦІЯ_7», відповідач надав до суду копію матеріалу, розміщеного на їх сайті та копію оригіналу статті, розміщеної на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_7».

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Представник позивача в судовому засіданні, яке відбулось 17.03.2025 року позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. В судове засідання, яке відбулось 11.06.2025 року представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про відкладення слухання справи. Однак, враховуючи що представник відповідача категорично заперечував проти задоволення клопотання, враховуючи тривалість перебування справи в провадженні суду, оскільки представник позивача виступив із вступним словом, суд відхилив заявлене клопотання та продовжив розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч.1, 2 та ч.4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши сторони, врахувавши їх процесуальні заяви, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17 год 25 хв за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_4» на Інтернет-порталі «ІНФОРМАЦІЯ_2» розміщено статтю під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Доступ до сайту та вказаної статті є вільним. Дана обставина не заперечувалась стороною відповідача.

З дослідженого судом тексту статті вбачається, що вона стосується проведення тендерів, укладення контрактів Одеським припортовим заводом у 2024 році, з посиланням на виклад позиції журналіста ОСОБА_19 , а в кінці статті (під статтею) є посилання на ресурс «ІНФОРМАЦІЯ_6».

Так, у другому абзаці підзаголовку «Стратегічне підприємство знову грабують» прямо вказано: « ОСОБА_20 у своїй колонці на Цензор.НЕТ пише, що на тлі фінансових проблем та тривалого простою Одеський припортовий завод (ОПЗ) провів два непрозорі тендери на поставку газу - ключового ресурсу для відновлення виробництва аміаку та карбаміну. В результаті завод уклав контракти з маловідомими фірмами, що не лише не вирішило його проблеми, а й посилило ситуацію, поставивши під загрозу безпеку та стабільність роботи газотранспортної системи країни».

У цьому абзаці міститься ряд активних гіперпосилань, до яких зокрема належать і словосполучення «Цензор.НЕТ», «Одеський припортовий завод». При натисканні на ці гіперпосилання (перехід за посиланнями) читач потрапляє на відповідні сторінки: - зі статтею: «ОПЗ и газове тендеры: коррупционные схемы, фиктивные контракты и утечка государственных ресурсов», розміщену 15.09.2024 у блозі журналіста ОСОБА_19 на сторінці «ІНФОРМАЦІЯ_8»; - з інформацією про АТ «Одеський припортовий завод» (російською мовою) на сторінці Вікіпедія. Гіперпосилання в кінці статті (під статтею) «ІНФОРМАЦІЯ_6» перенаправляє на статтю: «На Одесский припортовый завод вернулись старые схематозники», розміщену 23.09.2024 о 12 год 29 хв на сторінці «ІНФОРМАЦІЯ_9». Як вбачається із змісту останньої вона є схожою на статтю, розміщену на ресурсі відповідача, але викладена російською мовою.

Сторонами суду не надано висновків лінгвістичних експертиз чи інших доказів щодо ідентичності статей на «ІНФОРМАЦІЯ_10» та «ІНФОРМАЦІЯ_6», проте як позивач у первісному позові (до усунення недоліків), так і відповідач у відзиві на позов, стверджують, що статті є ідентичними за змістом і містять відмінність лише в мові викладення (ІНФОРМАЦІЯ_10 - українська, ІНФОРМАЦІЯ_6 - російська).

Суд дослідивши зміст статей як в роздрукованому вигляді, так і в мережі інтернет, встановив, що на час розгляду справи вони є активними. Зміст речень та абзаців у статті: «ІНФОРМАЦІЯ_3» на ресурсі «ІНФОРМАЦІЯ_10», які позивач просить визнати недостовірними і такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію, містять свої відповідники російською мовою у статті: «На Одесский припортовый завод вернулись старые схематозники» на сторінці «ІНФОРМАЦІЯ_9». Стаття на ресурсі «ІНФОРМАЦІЯ_6» розміщена 23.09.2024 о 12 год 29 хв, тобто раніше ніж стаття на ресурсі «ІНФОРМАЦІЯ_10» - 23.09.2024 о 17 год 25 хв.

Відповідно дост.6 Європейської конвенції з прав людини (далі - Конвенція, ЄКПЛ) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст.15 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зазначив, що порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Предметом спору у цій справі є визнання недостовірною та такою, що порушує право позивача на недоторканність честі, гідності, ділової репутації, інформацію, поширеної відповідачем ТОВ «Інформаційне агентство «Тека Ньюз» 23.09.2024 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_3» на ресурсі «ІНФОРМАЦІЯ_10», а також зобов`язання її спростувати.

Предметом доказування у цій справі є наявність/відсутність оціночних суджень, думок, переконань, критичної оцінки певних фактів і недоліків та / або фактичних тверджень у поширеній інформації.

Позивач зазначає, що розповсюджена відповідачем інформація містить саме фактичні твердження про нього та має негативний характер, натомість відповідач на спростування зазначає, що опублікована інформація має характер лише оціночних суджень, а не негативних тверджень.

Інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (ч.1 ст.200 ЦК України, ст.1 Закону України «Про інформацію»).

Відповідно до ч.3 ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно з ч.2, ч.3 ст.34 Конституції України і ст. 10 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Разом із тим, відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди під час вирішення справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.04.2025 у справі № 333/8006/23 (провадження № 61-356св25).

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (ч.1 ст.201 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право, зокрема, на повагу до гідності та честі, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших медіа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж медіа в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж медіа є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому медіа, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила (ч.6 ст.277 ЦК України).

В рубриці «Про нас» на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_10» вказано, що національний антикорупційний портал «АНТИКОР» є публічним майданчиком для висвітлення рейдерських захоплень підприємств та корупції в органах влади. Також вказано склад журналістів видання, редакторів, коректора та ідентифікатор медіа: R40-05143.

Отже, ідентифікатор медіа свідчить про те, що відповідач є суб`єктом у сфері онлайн-медіа та для сервісів, що надаються через мережу Інтернет використовує доменне ім`я: ІНФОРМАЦІЯ_5/, а відповідно на нього поширюються норми Закону України «Про медіа». Сам відповідач у відзиві на позов вказує, що сайт «Антикор» є онлайн-медіа.

Згідно з ч.1 ст.43 Закону України «Про медіа» особа, яка вважає, що суб`єктом у сфері аудіовізуальних, друкованих або онлайн-медіа щодо неї було поширено відомості, які не відповідають дійсності (викладені неповно чи неточно) та принижують її честь, гідність чи ділову репутацію, має право вимагати спростування недостовірної інформації або реалізації права на відповідь.

Згідно з п.1, п.3 ч.7 ст.43 вказаного Закону суб`єкт у сфері аудіовізуальних, друкованих або онлайн-медіа має право відмовити в поширенні спростування з наданням обґрунтованої письмової відповіді, якщо, зокрема:1) поширена інформація є оціночними судженнями або він має достатні докази того, що поширена ним інформація відповідає дійсності, достатньо повно та точно відображає факти, про які йдеться; 3) поширена інформація є дослівним відтворенням матеріалів, поширених іншим зареєстрованим медіа або медіа, щодо якого не існує вимог обов`язкової реєстрації, за наявності інформації про осіб, що здійснюють редакційний контроль, їх місцезнаходження та діючі контакти з посиланням на таке медіа.

Подання особою заяви про спростування або реалізацію права на відповідь не є обов`язковою умовою для звернення до суду з відповідним позовом (ч.16 ст.43 Закону).

Відповідач вказує, що позивач не звертався до нього за реалізацією права на відповідь. У той же час наголошує, що поширена ним стаття є відтворенням матеріалу - статті, розміщеної на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_6», а виклад інформації здійснено у формі оціночних суджень. При цьому вказує на наявність певних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожен має право на повагу до його гідності (ч.1 ст.28 Конституції України).

Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (ст.297 ЦК України).

Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. (ст.299 ЦК України).

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Аналогічні висновки викладено у пунктах 41-43 постанови Верховного Суду від 17.04.2024 у справі № 205/1262/24 (провадження № 61-2130св25).

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (п.6.32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18).

Це означає, що достовірна інформація, тобто така, що відповідає дійсності та викладена правдиво, не може бути спростована, навіть у випадку, коли вона порушує особисті майнові права.

Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Подібні за змістом правові висновки викладені також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.12.2021 в справі № 905/902/20 (провадження № 12-52гс21) у постанові ВС від 30.04.2025 у справі № 333/8006/23 (провадження № 61-356св25).

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому медіа з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду (ст.30 Закону України «Про інформацію».

Отже, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) під час тлумачення положень статті 10 Конвенції.

Як зазначено у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 08.07.1986 у справі «Lingens v. Austria», заява № 9815/82, пункт 46, свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав.

Під час вирішення спору, предметом якого є захист ділової репутації шляхом спростуванням відомостей, що були поширені, у тому числі за допомогою мережі «Інтернет», із метою задоволення суспільного інтересу, ключовим є чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями в інформації, що викладалася у спірній публікації, тоді як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню (постанова Верховного Суду від 21.05.2021 у справі №918/132/20).

Надаючи оцінку тому, що саме поширено відповідачем у реченнях та абзацах статті, які позивач просить визнати недостовірними, факти чи оціночні судження суд врахував контекст статті, характер використаних мовно-стилістичних засобів, а також наявність у статті активних гіперпосилань на інші джерела.

Так, судом встановлено, що наведене позивачем речення: «AschwinSaravanan - стажер-інтерн з Індії, який проходив практику в хоум офісі компанії, пов`язаної з громадянином Швейцарії ОСОБА_2 , якого він і змінив на посаді гендиректора UCG Trade AG.» є другим у абзаці, який розповідає про підписанта контракту з Одеським припортовим заводом від імені UCG Trade AG. Позивачем при цитуванні цього речення у прохальній частині позовної заяви допущено заміну та пропуск певних слів, які були у реченні статті, а саме: вказано «стажер-стажер» замість «стажер-інтерн», пропущено слова «громадянином Швейцарії» та «гендиректора», що суд сприймає як описку позивача. У той же час у реченні, яке передує зазначеному реченню, інформацію в якому просить спростувати позивач, вказано, що « ОСОБА_21 , який підписав від UCG Trade AG багатомільйонні контракти з ОПЗ, був призначений на посаду рівно за день до підписання.». Ці два речення є 3 (третім) абзацом у підрозділі: « ОСОБА_3 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та російські «бабки» статті: ІНФОРМАЦІЯ_3», який стосується підписання Одеським припортовим заводом контракту у вересні 2024 року «із загадковою швейцарською фірмою UCG Trade AG». При цьому, змістом витягу з Торгового реєстру кантону Цюріх від 01.10.2024, переклад якого суду надано стороною позивача, зокрема підтверджується, що « ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , з ОСОБА_26 » записаний як член директорів UCG Trade AG з правом одноосібного підпису, після викресленого прізвища « ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , громадянин Німеччини», остання дата запису в розділі офіційний торговий бюлетень Швейцарії (SOGC) - 169, дата публікації повідомлення - 02.09.2024.

Таким чином, викладена у зазначеному позивачем реченні інформація містить оціночні судження автора щодо підписанта контракту від імені швейцарської фірми, які ґрунтуються на певних фактичних даних. Загальний зміст речення зводиться до того, що AschwinSaravanan змінив ОСОБА_4 на посаді гендиректора UCG Trade AG, що не суперечить фактичним даним. У той же час зазначення у реченні: «AschwinSaravanan - стажер-інтерн з Індії, який проходив практику в хоум офісі компанії, пов`язаної з громадянином Швейцарії ОСОБА_2 », по суті свідчить про виклад автором оціночних суджень, оскільки вжито терміни та звороти не притаманні діловому мовленню, як то наприклад: «стажер-інтерн», «компанії, пов`язаної», «загадкова швейцарська фірма». Терміни «стажер» та «інтерн» застосовуються до осіб, які здобули ступінь магістра в різних спеціальностях і діловому мовленні через дефіс не застосовуються. Безпосередньо пов`язати людину з компанією неможливо, ділова мова має певні юридичні терміни, якими позначають зв`язок людини з юридичною особою, як то: працівник, засновник, кінцевий бенефіціар, директор, член чи голова правління, ін. Не містить ділова мова і терміну «загадкова компанія». Доказів того, що законодавство Швейцарії забороняє подвійне громадянство і позивач має виключно громадянство Німеччини матеріали справи не містять. Водночас, згадування у статті громадянства позивача, як громадянина Швейцарії, на думку суду, у контексті змісту всієї статті не свідчить про порушення права позивача на честь, гідність, ділову репутацію. Вся стаття стосується контрактів, укладених Одеським припортовим заводом, а не особи виключно позивача. За таких обставин саме по собі можливе помилкове зазначення у статті громадянства позивача як громадянина Швейцарії не свідчить про порушення його честі, гідності чи ділової репутації.

Щодо наступних двох речень, інформацію в яких позивач просить визнати недостовірною, судом встановлено, що вони є 4 (четвертим) абзацом все того ж підрозділу статті, в якому йдеться про укладений Одеським припортовим заводом контракту у вересні 2024 року. «Олег Цюра, який сховався в UCG Trade AG за спиною молодого індуса, раніше був помічений в афері з продажу ільменіту Об`єднаної гірничо-хімічної компанії (ОГХК) в окупований Крим через німецьку компанію в обхід санкцій.». « ОСОБА_4 також було помічено у зв`язках із ОСОБА_5 , фігурантом справ з махінацій навколо Фонду державного майна України.». Вказані речення також свідчать про висловлювання оціночних суджень, оскільки в них містяться терміни та звороти, які не належать до ділової мови, не є фактами, що можна перевірити, а мають алегоричний характер, зокрема: «сховався в UCG Trade AG за спиною», «раніше був помічений», «помічено у зв`язках». Як встановлено судом, певні слова в першому реченні є активними гіперпосиланням: « ОСОБА_3 », «в афері з продажу ільменіту», «ОГХК», що при натисканні відправляють на статті з інших інтернет-ресурсів, зокрема:«https://crime-ua.com/taxonomy/term/35494» за різний період часу, що передував публікації статті відповідачем. Додаткові активні гіперпосилання щодо колишнього голови ФДМ ОСОБА_29 містяться в наступному абзаці статті на словах «щомісяця забирав», і в цьому реченні про позивача не згадується. На думку суду, саме наявність активних гіперпосилань дає можливість читачеві ознайомитись з додаткового інформацією, яка стала підставою для оціночних суджень автора (на початку статті, як зазначалось вище, прямо вказувалось на публікацію журналістом ОСОБА_30 статті про Одеський припортовий завод у своїй колонці на Цензор.НЕТ). Відповідно читач може не погодитись з судженням автора і сформувати власне бачення. При цьому, відповідачем у відзиві на позов вказано, що у статті не міститься тверджень саме щодо ймовірної участі позивача у будь-яких незаконних діях, пов`язаних з ФДМУ, з чим суд погоджується.

Щодо наступних речень, інформацію яких позивач просить визнати недостовірною: «Тут варто пригадати, що ОСОБА_3 не завжди був кінцевим бенефіціаром UCG Trade AG. За даними сервісу NorthData, до березня 2023 року компанію контролював ОСОБА_6 . ОСОБА_6 - російський мільйонер, засновник компаній Noventiq та ОСОБА_7 . Вважаючи за краще життя на Заході і щоб не потрапити під санкції, ОСОБА_9 після великомасштабного вторгнення країни-агресора в Україну «зрікся» всіх своїх бізнесів, пов`язаних з Росією. Причини, що спонукали його вийти також з UCG Trade AG, можуть навести на підозри, що бізнес цієї компанії якось пов`язаний із країною-агресором.», суд приходить до наступного. Вказані речення є абзацами, викладеними нижче у тому ж підрозділі: « ОСОБА_3 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та російські «бабки», статті: ІНФОРМАЦІЯ_3», який стосується підписання Одеським припортовим заводом контракту у вересні 2024 року «із загадковою швейцарською фірмою UCG Trade AG». Вони містять оціночні судження, хоча і мають певне фактологічне підґрунтя. Як встановлено судом, певні слова як у першому абзаці, так і у другому, з наведених позивачем речень, є активними гіперпосиланням: «NorthData», «Softline», що при натисканні відправляють на статті з інших інтернет-ресурсів, у тому числі сервісу «https://www.northdata.com/UCG», який дає можливість перевірити дані про історію компанії UCG Trade AG, її керівників, серед яких є позивач і ОСОБА_31 , а також на сторінку « Вікіпедії » з інформацією про « ОСОБА_7 », її засновника. Інформація проте, що « ОСОБА_33 , ОСОБА_34 » був раніше ніж «Цюра, ОСОБА_28 » членом ради директорів з правом одноосібного підпису у UCG Trade AG, дата запису в реєстрі - травень 2022 року, підтверджується і змістом витягу з Торгового реєстру кантону Цюріх від 01.10.2024, переклад якого суду надано стороною позивача.

На думку суду, саме наявність активних гіперпосилань дає можливість читачеві ознайомитись з додаткового інформацією, яка стала підставою для оціночних суджень автора, а також сформувати власне бачення ситуації. Зміст речень не містить негативної інформації безпосередньо про позивача, а натомість прямо містить припущення та гіперболи щодо описаної ситуації з іншою особою: «зрікся», «можуть навести на підозри, що бізнес цієї компанії якось пов`язаний», що належить до висловлювання оціночних суджень, а не фактів.

Позивач просить суд визнати недостовірною і інформацію, викладену у статті абзацом нижче: « ОСОБА_3 стояв за іншою «каламутною» швейцарською конторою - WhiteRockManagement AG. У громадській площині її засновником заявляє себе ще один персонаж із сумнівною репутацією - ОСОБА_10 », проте суд також приходить до висновку, що в даному випадку мова йде про оціночні судження. Вживання терміну «каламутною» по відношенню до компанії не належить до ділової мови, а є алегорією. Стаття містить активне гіперпосилання на словах: « ОСОБА_23 », яке перенаправляє на статті іншого інтернет-ресурсу, де читач може ознайомитись з інформацією, про яку викладено у реченнях статті (при натисканні на « ОСОБА_23 » читач потрапляє на сторінку https://crime-ua.com/taxonomy/term/38371, що містить декілька статей, зокрема: «На Одесский припортовый завод вернулись старые схематозники», 23.09.2024 - 24 год 54 хв; «Прогоревший банкир Сергей Тронь и призрачная криптоимперия», 24.01.2024 - 15 год 54 хв). Тобто у статті є посилання на джерела з певним фактологічним підґрунтям, на основі яких викладено оціночні судження, і з якими може ознайомитись читач та зробити власні висновки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у статті «Одеський припортовий завод знову залучених до сумнівних тендерів», яка була поширена відповідачем 23.09.2024 року о 17 год 25 хв, здійснено відтворення матеріалу з сайту «ІНФОРМАЦІЯ_6». У статті прямо здійснено посиланням на допис журналіста ОСОБА_19 у його колонці на Цензор.НЕТ щодо укладення контрактів Одеським припортовим заводом. Виклад інформації у статті здійснено у формі оціночних суджень, які частково ґрунтуються на фактах та містять оцінку подій щодо укладених контрактів, контрагентів, їх керівників з використанням гіпербол та алегорій.

Поширена відповідачем інформація не містить однозначного твердження про конкретні дії, правопорушення, чи причетність позивача до правопорушень інших осіб, які мають щодо нього негативний характер, та з огляду на характер використання мовностилістичних засобів тільки наводить суб`єктивну оцінку (припущення) щодо укладених Одеським припортовим заводом у 2024 році контрактів, контрагентів за цими контрактами та можливих зв`язків певних осіб.

Крім того, суд вважає, що питання щодо діяльності Одеського припортового заводу, його фінансової діяльності, як одного з великих підприємств України, ухилення від сплати податків та зборів яким наповнюється державний бюджет країни, можна віднести до інформації, яка становить суспільний інтерес.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України «Про інформацію» предметом суспільного інтересу може бути інформація, яка свідчить про введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб.

З урахуванням всього наведеного вище суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Інформаційне агентство «Тека Ньюз» не підлягають задоволенню, оскільки посилання позивача на поширена відповідачем про нього у статті недостовірної інформації у формі тверджень, а не оціночних суджень, не знайшли свого підтвердження. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення відповідачем особистих немайнових прав позивача, заподіяння їм шкоди або перешкоджання у їх повному та своєчасному здійсненні.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки судом не встановлено підстав для задоволення позову, то відповідно підстави для стягнення з відповідача на користь позивача, судового збору сплаченого при зверненні до суду відсутні.

Відповідно до статей 6, 10 ЄКПЛ, статей 28, 32, 34,68 Конституції України, статей 200, 201, 270, 277,297, 299 ЦК України, статей 1, 30 Закону України «Про інформацію», статті 43 Закону України «Про медіа» та керуючись статтями 2-4, 12, 13, 15, 141, 258, 259, 263-265, 268, 351-355 ЦПК України, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Тека Ньюз» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 23 червня 2025 року

Суддя: Н.Г. Притула