Справа № 629/3205/25
Номер провадження 2/629/1017/25
08.07.2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Цендри Н.В., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію та судових витрат, суд, -
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано учасникам строк для подання відзиву та письмових пояснень.
28.05.2025 відповідачем ОСОБА_1 надано відзив, в якому останній зазначив, що наданий позивачем позов є безпідставним і необґрунтованим. Вказав, що позивачем не подано жодного достовірного доказу в обґрунтування заявлених позовних вимог, відсутні будь-які достовірні документи, що підтверджується наявність у позивача ліцензії на право здійснення господарської діяльності з постачання електричної енергії, а також відсутні будь-які достовірні документи про те, що на позивача відповідним рішенням Кабінету Міністрів України покладено спеціальні обов`язки щодо виконання функцій постачальника універсальних послуг. У позовній заяві позивач зокрема стверджує, що за адресою: АДРЕСА_1 за особовим рахунком НОМЕР_1 фактично спожито електроенергію, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkov.ua. з ОСОБА_1 , дані про якого передані від попереднього постачальника АТ «Харківобленерго». При цьому позивач не зазначає про те, яким чином він фактично здійснював постачання електричної енергії. Також позивачем не надано доказів щодо набуття ним власності на електричну енергію, яку він начебто постачав, за начебто укладеним з відповідачем договором. Вказав, що він не має особистого кабінету особистої веб-сторінки споживача на сайті позивача і ніколи не надавав згоди на внесення персональних даних в електронні реєстри та використання персональних даних для створення особистого кабінету та рахунків. Вважає, що позивач в порушення вимог ст.21 Закону 2297, передає його персональні дані третім особам, не повідомляючи його про це і не отримавши на це його згоди. Також, твердження позивача про те, що за період з 01.03.2024 по 01.04.2025, споживач сплатив лише 79,36 грн не відповідає дійсності, на підтвердження чого надав платіжні інструкції щодо здійснення авансованих платежів на рахунок ПрАТ «Харківенергозбут». Крім того зазначив, що в порушення вимог Правил діловодства усі ксерокопії, додані позивачем до позовної заяви засвідчені неналежним чином, а саме: печатка з двома номерами №42206328 та №33 повністю перекриває підпис особи, зазначеної як «Начальник центру Лозівського ОТРСЦ ПрАТ «Харківенергозбут» Сергій Коновалов.
02.07.2025 відповідач надав заперечення щодо наведених позивачем пояснень у відповіді на відзив, в якою зазначив, що позивач помилково застосовує нормативні акти, які у порушення вимог частини 3 статті 117 Конституції України, Указу Президента України "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" від 03.10.1992 року № 493/92, постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 №731 "Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" не зареєстровані у Міністерстві юстиції України, не включені до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та неопубліковані в бюлетені "Офіційний вісник України", а значить не набули чинності. Це, зокрема: постанова НКРЕКП "Про видачу ліцензій з постачання електричної енергії споживачу ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ", ТОВ "ОДЕСЕНЕРГОТРЕЙД" та ПРАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ від 19.06.2018 № 505; постанова НКРЕКП "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу" від 27.12.2017 № 1469; постанова НКРЕКП "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" від 14.03.2018 № 312; постанова НКРЕКП "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території" від 26.10.2018 № 1268; постанова НКРЕКП "Про затвердження Кодексу комерційного обліку електричної енергії" від 14.03.2018 № 311. На підставі вищезазначених постанов НКРЕКП позивач стверджує, що відповідач є споживачем універсальної послуги, постачальником якої є ПрАТ «Харківенергозбут» та продовжує наполягати про наявність договірних відносин на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, розміщеного на його сайті. Однак з такими твердженнями позивача не погоджується, вважає їх хибними та необґрунтованими. Позивач стверджуючи про наявність договірних відносин з відповідачем, не надав до позовної заяви договору, укладеного у письмовій (у т.ч. електронній) формі, який би підтверджував наявність будь-яких договірних відносин та за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості. Також не надано ні заяву про приєднання до умов договору, підписану відповідачем, і будь-яких інших, у т.ч. розрахункових документів, в якості належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного надання та отримання так званої універсальної послуги. Посилання позивача на договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розміщений позивачем на своєму сайті є маніпулюванням, оскільки цей договір не підписаний позивачем та не скріплений печаткою позивача, не містить інформації про те хто уклав/укладає цей договір від імені позивача. Крім того позивач посилається на постанову НКРЕКП «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14.03.2018 №312 та постанову НКРЕКП «Про затвердження Кодексу комерційного обліку електричної енергії» від 14.03.2018 №311. Проте, ні Правила роздрібного ринку електричної енергії, ні Кодекс комерційного обліку електричної енергії не є актами цивільного законодавства та не мають права встановлювати зобов`язання для фізичних осіб- споживачів, оскільки виходять за межі норм Цивільного кодексу України. Зауважив, що ні він, ні члени його сім`ї не споживають електричну енергію, а користуються електричною енергією за договором про користування електричною енергією, укладеним у 2018 році з АТ «Харівобленерго». Вказав, що основною підставою для виставлення рахунку є наявність первинних документів, які підтверджують факт виконання послуг або постачання товарів, а також відповідність цієї операції умовам договору. Надані позивачем довідки місять щомісячні розрахунки, які не підтверджені жодним первинним документом.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав викладених у відзиві на позов та запереченнях, які подавалися в порядку ст.180 ЦПК України. При цьому зазначив, що в Харківській області зі сторони ПрАТ «Харківенергозбут» порушуються вимоги чинного законодавства стосовно прав громадян України, а саме порушуються: Конституція України, закони України, вимоги цивільного кодексу України. Позивач звертаючись до суду з позовом керується документами які не є актами цивільного законодавства, при цьому керуючись цими документами вказує, що вони є актами цивільного законодавства і внаслідок прийняття цих документів виникають якісь права та обов`язки. Також позивач посилається у позові на Закон України Про ринок електричної енергії. Стаття 63 цього Закону визначає зовсім інший Порядок визначення постачальника універсальних послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 №1055 затверджено Порядок з визначення постачальника універсальних послуг, тобто оголошується конкурс, подаються документи на цей конкурс, визначається відповідна юридична особа рішенням Кабінету Міністрів України, закріплюється територія відповідно до рішення. Позивачем не надано в установленому порядку рішення Кабінету Міністрів України про визначення ПрАТ «Харківенергозбут» постачальником універсальних послуг. Також позивач посилається на те, що має ліцензію з постачання електричної енергії посилаючись на постанову НКРЕКП від 19.06.2018 №505. Однак згідно Закону України про ліцензування видів господарської діяльності який діяв станом на 2018 рік, ліцензія передбачала собою документ, що надається органом ліцензування, на право провадження суб`єктом господарювання визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, в електронному вигляді або на паперовому носію. Тому якщо позивач отримав ліцензію у 2018 році то до позову мав надати документ про внесення відомостей про ліцензію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців або у паперовому вигляді. В свою чергу позивач надає витяг з державного реєстру, в якому відсутня інформація про ліцензування виду господарської діяльності ПрАТ «Хаврківенергозбут» з постачання електричної енергії, дата видачі ліцензії, строк дії ліцензії, що передбачає Закон України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань від 15.05.2003. Щодо посилання представника позивача на те, що правовідносини між товариством та позивачем виникли саме з 01.01.2019 , то зазначив, що його жодним чином ніхто не повідомляв і ніхто не робив жодних пропозицій укласти договір, умови договору йому не відомі та взагалі він його не підписував. Договір на який посилається представник позивача також і не підписаний позивачем. Тому посилання представника позивача, що він як споживач приєднався до умов договору є безпідставними. Пояснив, що він є користувачем електричної енергії відповідно до договору про користування електричною енергією від 17.07.2018, який діє до цього часу, а не споживачем електричних послуг. Зауважив, що здійснюючи свою господарську діяльність позивач порушує його права як споживача, втручається в його особисте життя, розповсюджуючи персональні дані третім особам. Також вказав, що від позивача жодного рахунку не отримував і до суду позивачем також не надано жодного рахунку який би відповідав чинному законодавству щодо здійснення господарських операцій.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Правовий статус НКРЕКП, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг".
Відповідно до статті 1 вказаного Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.
Згідно з частиною 1 статті 3 цього Закону Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії» до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать, зокрема, затвердження правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, який включає в тому числі положення щодо особливостей розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів з третіми державами, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії» Регулятор має право приймати рішення, що є обов`язковими до виконання учасниками ринку.
Пунктом 3 частини 2 статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» визначено, що Регулятор на своїх засіданнях приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції. Згідно частини 2 цієї статті рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.
Відповідно до пункту 1 частини 1 вказаного Закону для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції.
Отже, НКРЕКП (Регулятор) здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, Регулятор на своїх засіданнях приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції та є обов`язкові до виконання.
Правовідносини, які виникають між постачальником та споживачем (для власного споживання) під час купівлі-продажу електричної енергії, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються ст.714 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), Законом України «Про ринок електричної енергії», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312 (далі Правила).
Згідно з ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Пунктом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно з Законом України «Про ринок електричної енергії» з 01.07.2019 року запроваджено новий ринок електроенергії.
Роздрібний ринок електричної енергії - система відносин, що виникають між споживачем електричної енергії та електропостачальником у процесі постачання електричної енергії, а також іншими учасниками ринку, які надають пов`язані з постачанням електричної енергії послуги (пункт 77 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Відповідно ч.ч. 1-5, 9 до ст. 72 Закону України «Про ринок електричної енергії», роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг. Учасниками роздрібного ринку електричної енергії є споживачі, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачам. Постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Оператор системи передачі та оператори систем розподілу забезпечують приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж у порядку, встановленому статтею 21 цього Закону. Передачу та розподіл електричної енергії, що постачається споживачам, здійснюють оператор системи передачі та оператори систем розподілу відповідно до договорів, що укладаються із споживачем та/або постачальником електричної енергії відповідно до кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу та правил роздрібного ринку. Облік спожитої споживачем електричної енергії здійснюється постачальником послуг комерційного обліку. Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Правила роздрібного ринку оприлюднюються на офіційних веб-сайтах Регулятора та електропостачальників. Постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам здійснюється постачальниками універсальної послуги відповідно до статті 63 цього Закону або іншими електропостачальниками. Споживач сплачує за поставлену йому електричну енергію та надані послуги згідно з умовами договорів, укладених відповідно до правил роздрібного ринку.
Згідно з п.п. 1, 2 п. 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312, споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) №505 від 19.06.2018 року ПрАТ «Харківенергозбут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачам, та згідно з додатком №3 до Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території, затверджених постановою №1268 від 26.10.2018 року, на позивача покладено спеціальні обов`язки, для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, а саме: виконання функцій постачальника універсальних послуг на території Харківської області (а.с.83.88).
У відповідності до п. 2. та п. 7 постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року, укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 затверджено Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір).
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.
У відповідності до абзацу вісімнадцятого пункту 13 розділу XVII Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
17.07.2018 року між АТ «Харківобленерго» та ОСОБА_1 було укладено договір про користування електричною енергією.
На ім`я відповідача було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою абоненту. У довідці абонента також вказано обсяги електричної енергії, спожитої за адресою: АДРЕСА_1 , період та дата зняття показань приладу обліку.
ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості від 01.04.2025.
Отже, ОСОБА_1 є побутовим споживачем електричної енергії, що постачає ПрАТ «Харківенергозбут», за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи наведені приписи, та те, що за вказаною адресою фактично спожито електричну енергію, Договір вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkov.ua з ОСОБА_1 , дані про якого передані від попереднього постачальника AT «Харківобленерго». Таким чином, сторони набули всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання. Доказу про розірвання договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг до суду відповідач не надав.
Крім того, нарахування за надані послуги з постачання електричної енергії здійснювались за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначений за показниками розрахункового засобу обліку. Відповідач не звертався до ПрАТ «Харківенергозбут» із заявами про припинення розподілу електричної енергії, відмови від послуг ПрАТ «Харківенергозбут», а фактично користувався послугами з постачання електричної енергії, визнаючи таким чином наявність правовідносин, взаємних прав та обов`язків, що з них випливають. Наведені дії відповідача свідчать про прийняття ним умов договору про надання послуг з газопостачання, що узгоджується із положеннями ст. 641, 642 ЦК України.
Згідно з п. 5.10 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору. За умовами п. 3 комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії.
Відповідно до п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.
Вказані довідки містять однакові покази кількості спожитої електроенергії кВт/годза спірний період, але різняться розміром заборгованості за вказаний період. Проте, як зазначив представник позивача у відповіді на відзив, відповідачем було сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію 31.03.2025 у розмірі 200 грн., на підтвердження чого відповідачем до відзиву була додана платіжна інструкція №9374-2769-1430-6195 від 31.03.2025, однак вказана сума не увійшла до розрахунку суми заборгованості.
У спростування зазначеного розрахунку, будь яких доказів відповідачем суду не надано. Натомість надані платіжні інструкції про часткову сплату заборгованості за спожиту електричну енергію на рахунок ПрАТ «Харківенергозбут».
Згідно з підпунктом 2 п. 5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Відповідно до п. 9.1. договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.
Згідно з підпунктом 1 пункту 5.2.1. ПРРЕЕ, електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відсутність письмового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідача від оплати за фактично надані послуги.
При вирішення даної справи, суд враховує правові позиції Верховного Суду України у постанові від 20.04.2016 року справа № 6-2951цс15, Верховного Суду у постанові від 27.02.2019 року справа № 334/2789/15-ц.
Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У матеріалах справи відсутні докази про не надання послуг постачання електричної енергії відповідачу, також не встановлено, що послуги постачання електричної енергії надавав інший постачальник електричної енергії. Щодо юридичної доказової сили первинних документів, суд зазначає, що правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи.
Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
Верховний Суд України зауважив, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 614 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити -товар.
Таким чином, відсутність сформованого рахунку не позбавляє споживача сплачувати за надані житлово - комунальні послуги.
Доводи відповідача про те, що він жодного договору з позивачем не укладав, не заслуговують на увагу, оскільки договір з ОСОБА_1 про постачання електричної енергії постачальником укладено 01.01.2019 року шляхом приєднання до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (побутовим споживачам) на умовах чинного договору про користування електричною енергією №700057 від 17.07.2018 року шляхом фактичного споживання та часткової оплати електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі чого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Доводи відповідача про те, що позивачем не надано ніяких документів, на підставі чого юридичною особою було відкрито особовий рахунок, ким були надані персональні дані відповідача, яким чином відповідач приєднався до договору від 01.01.2019 року, щодо факту споживання електричної енергії, то ці доводи не заслуговують на увагу з вище вказаних підстав.
Доводи відповідача про те, що позивач не надав до позову витягу з ліцензійного реєстру, що вказує на відсутність ліцензії, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки згідно постанови НКРЕКП №505 від 19.06.2018 року ПрАТ «Харківенергозбут» видана ліцензія на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.
Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частини перша, третя статті 58 ЦПК України).
Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені зокрема довіреністю фізичної або юридичної особи. Від імені юридичної особи довіреність видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Щодо розподілу судових витрат, суд доходить до такого.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.
Разом з тим, ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.10.2024 було відмовлено Приватному акціонерному товариству «Харківенергозбут» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію та судових витрат.
За видачу судового наказу Приватному акціонерному товариству «Харківенергозбут» було сплачено судовий збір у розмірі 302 грн. 80 коп.
Відповідно до ч. 2ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Враховуючи те, що ПрАТ «Харківенергозбут» було відмовлено у видачі судового наказу, суд вважає за необхідне зарахувати до сплаченого судового збору суму у розмірі 302 грн. 80 коп., яка була сплачена за видачу судового наказу.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію та судових витрат - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 10.07.2025.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут», , місцезнаходження за адресою: м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10.

Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія ЦЕНДРА