УХВАЛА

02 липня 2025 року

м. Київ

справа № 686/18578/23

провадження № 61-1355св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іваницький Андрій Миронович, про ухвалення додаткового судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

1. У липні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») про скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання провести документальне оформлення та державну реєстрацію документів про право власності на квартиру і видати документи.

2. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

3. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 13 січня 2025 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 28 травня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Зобов`язано АТ «Ощадбанк» провести документальне оформлення приватизації квартири

АДРЕСА_1 за заявою ОСОБА_1 і членів його сім`ї, зареєстрованої 08 грудня 2006 року. В іншій частині позову відмовлено.

4. Постановою Верховного Суду від 28 травня 2025 року касаційну скаргу АТ «Ощадбанк» залишено без задоволення. Постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 січня 2025 року залишено без змін.

5. У червні 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 ,

в інтересах якого діє адвокат Іваницький А. М.,про ухвалення додаткового судового рішення, в якій заявник просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

6. У червні 2025 року АТ «Ощадбанк» подало клопотання про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення, посилаючись на те, що вказані судові витрати є необґрунтованими та неспівмірними з наданими адвокатом послугами.

7. Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви, Верховний Суд дійшов таких висновків.

8. Частиною першою, третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

9. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

10. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

11. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

12. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

13. Відповідно до частини першої статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

14. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні».

15. У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2024 року у справі

№ 757/33206/22-ц зазначено, що «тлумачення частини першої статті 246 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. А у разі закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України (п`ять днів після ухвалення рішення суду), - також і поважні причини пропуску цього строку. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Натомість наслідком закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, є залишення заяви без розгляду».

16. У розглядуваній справі постанова Верховного Суду по суті спору була ухвалена 28 травня 2025 року та опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень 04 червня 2025 року.

17. Із заявою про ухвалення додаткового судового рішення заявник звернувся до Верховного Суду 05 червня 2025 року.

18. Заява обґрунтована тим, що Верховним Судом при ухваленні судового рішення не було вирішено питання розподілу судових витрат, понесених ОСОБА_1 на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

19. З наданих доказів вбачається, що судові витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн понесені ОСОБА_1 у зв`язку з поданням відзиву на касаційну скаргу АТ «Ощадбанк» та клопотання про закриття провадження у справі, у задоволенні якого було відмовлено (пункт 84 постанови Верховного Суду від 28 травня 2025 року).

20. Аналіз наданих доказів свідчить про обізнаність заявника щодо розміру понесених судових витрат на правничу допомогу до прийняття Верховим Судом постанови від 28 травня 2025 року.

21. Відповідно до пункту 4.2. договору про надання правничої допомоги, укладеного 04 лютого 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Іваницьким А. М., передбачено фіксований розмір гонорару адвоката у розмірі 20 000 грн.

22. Згідно з доданою квитанцією сума витрат на правову допомогу

(20 000 грн) була сплачена позивачем адвокату 04 лютого 2025 року.

23. 28 лютого 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іваницьким А. М., було подано відзив на касаційну скаргу АТ «Ощадбанк».

24. Посилань на об`єктивні обставини, які б перешкодили позивачу та його представнику заявити клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу та надати відповідні докази, що були наявні в них із лютого

2025 року, до завершення розгляду справи у Верховному Суді, заява не містить.

25. Справа № 686/18578/23 була призначена до розгляду ухвалою

від 21 травня 2025 року та розглянута Верховним Судом 28 травня 2025 року, тобто у заявника було достатньо часу для подання до суду доказів на підтвердження розміру понесених ним судових витрат до завершення розгляду справи у касаційній інстанції.

26. Більш того, після призначення справи до розгляду, заявником 26 травня 2025 року було подано клопотання про закриття касаційного провадження, до якого також не долучено відповідних доказів.

27. За таких обставин, Верховним Судом не встановлено поважних причин неподання доказів на підтвердження розміру судових витрат на правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції, до закінчення перегляду справи у суді касаційної інстанції, а тому в прийнятті додаткового рішення за заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу належить відмовити.

Керуючись статтями 141, 246, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іваницький Андрій Миронович, про ухвалення додаткового судового рішення.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович