УХВАЛА

30 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 466/740/24

провадження № 61-4658ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 4 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

7 квітня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 4 березня

2025 року.

Повний текст оскаржуваної постанови апеляційної інстанції складено 6 березня 2025 року, касаційну скаргу подано 7 квітня 2025 року (понеділок), тобто в межах строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права без врахування правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 609/67/18,

від 7 березня 2018 року у справі № 536/378/15, від 22 серпня 2019 року

у справі № 369/33340/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, заявник посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача, належним чином не повідомлено про дату, час і місце судового засідання (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у визначений законодавством строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний колегія суддів дійшла висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

В касаційній скарзі заявник порушує питання про зупинення виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2024 року та постанови Львівського апеляційного суду від 4 березня 2025 року до закінчення касаційного перегляду справи.

Вивчивши доводи клопотання та зміст оскаржуваних судових рішень, касаційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Верховний Суд керується тим, що клопотання (заява) про зупинення виконання (дії) судових рішень має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судових рішень, підтверджені доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірного утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судових рішень, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі.

Мотивами зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

Касаційна скарга не містить посилань на обставини, які слугують підставою для зупинення виконання оскаржуваних судових рішень. Також заявник не надає доказів відкриття виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваних судових рішень.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, а отже відсутні підстави для його задоволення.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 4 березня 2025 року.

Витребувати з Шевченківського районного суду м. Львова матеріали цивільної справи № 466/740/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2024 року та постанови Львівського апеляційного суду від 4 березня 2025 року.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська