Справа № 756/9122/25
Провадження № 2-о/756/423/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 липня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Примак-Березовської О.С.,

за участі секретаря - Макушевої А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою і, з урахуванням уточнень, просила встановити факт смерті своєї матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в селі Смолка, Чауського району, Могилівської області, Білорусь, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок застійної пневмонії, віддалених наслідків інфаркту мозку, лівосторонньої геміплегії у місті Донецьк, Україна.

В обґрунтування заяви посилається на те, що державні органи України не визнають документів, виданих так званими «установами», які знаходяться на території, що тимчасово не підконтрольна українській владі, тому факт смерті може бути встановлений в судовому порядку, просить задовольнити заяву.

В судове засідання заявник не з`явилась, про дату, час та місце повідомлена належним чином.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином.

Згідно із частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши усі докази у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджує родинний зв`язок заявника з померлою особою. Даний факт підтверджений, зокрема свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 2045 від 24 липня 1962 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьк від застійної пневмонії, віддалених наслідків інфаркту мозку, лівосторонньої геміплегії, що підтверджується: копією лікарського свідоцтва про смерть № 19 від 4 березня 2024 року; свідоцтвом про смерть № НОМЕР_2 від 5 березня 2024; фотокартками місця поховання.

Отже, факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була матір`ю заявниці, повністю підтверджується наявними у справі доказами.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» (надалі Постанова) місто Донецьк відноситься до тимчасово окупованих російською федерацією територій України.

Тобто зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України.

Згідно з статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з абзацу 2 частини 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 року № 1064.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до пункту 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Як зазначено у частинах 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Суд, аналізуючи зазначені обставини враховує також правову позицію, викладену у пунктах 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Таким чином, «свідоцтво» про смерть та довідка, що видані на території, яка тимчасово непідконтрольна Україні та на якій органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, не створюють правових наслідків. Однак, зазначені відомості містять фактичні дані, що підтверджують вимоги заявника, які суд враховує згідно з вимогами статті 76 ЦПК України.

Враховуючи те, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно заявнику для отримання дійсного свідоцтва про смерть, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви, оскільки не має сумніву щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених заявником.

На підставі зазначеного, статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», та керуючись статтями 4, 76, 89, 259, 263, 265, 293, 294, 315, 317, 319, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт того, що громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в селі Смолка, Чауського району, Могилівської області, Білорусь, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок застійної пневмонії, віддалених наслідків інфаркту мозку, лівосторонньої геміплегії у місті Донецьк, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк апеляційної скарги з дня оголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ О.С. Примак-Березовська