Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м.Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в складі головуючого суддi Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водовідведення в сумі 30684 грн та витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 2270 грн.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , за яким відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , власниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідачі є споживачами послуг, отримують квитанції на оплату та користуються наданими послугами з гарячого водопостачання та централізованого опалення, а тому зобов`язані оплатити заборгованість. Внаслідок порушення відповідачами своїх зобов`язань щодо своєчасного внесення поточних платежів станом на 01 червня 2021 року (за період з 01 березня 2021 року по 31 травня 2021 року) виникла заборгованість за надані ТОВ "Рівнетеплоенерго" послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 30684 грн. Від добровільного погашення заборгованості відповідачі ухиляються.

Ухвалою від 28 липня 2021 року суд прийняв до розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та відкрив у справі спрощене позовне провадження з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2021 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Ухвалою від 04 лютого 2024 року суд задовольнив заяву відповідача ОСОБА_3 про скасування заочного рішення, скасував заочне рішення та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 24 лютого 2025 року суд за клопотанням представника позивача замінив неналежного відповідача ОСОБА_3 належними відповідачами - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У клопотанні від 08 липня 2025 року представник позивача ОСОБА_4 просить розгляд справи проводити у її відсутність за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 у заяві від 08 липня 2025 року просить провести розгляд справи без участі відповідача та її представника, позовні вимоги визнає в межах строків позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату і час розгляду справи вважається повідомленим своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), власниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3014.

Згідно з оборотною відомістю по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 березня 2014 року по 31 травня 2021 року заборгованість відповідачів з оплати послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 червня 2021 року становить 30684 грн, за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2021 року - 20631,06 грн.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ст.319, 322 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

За положеннями ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічні положення містить і ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час розгляду справи.

Обов`язок відповідача як споживача житлово-комунальних послуг закріплений також у ст.67, 68, 162 Житлового кодексу України.

Розрахунок вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «Рівнетеплоенерго» за тарифами з теплопостачання у розмірах затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради № 6 від 04 січня 2011 року (із відповідними змінами) та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго".

Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачам послуги з централізованого теплопостачання. Докази на спростування зазначеної обставини у справі відсутні.

Відповідачі, отримавши за спірний період послуги з централізованого теплопостачання належної якості, зобов`язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Однак, відповідачі, користуючись послугами з теплопостачання ТОВ "Рівнетеплоенерго", їх оплату не здійснювали, внаслідок чого станом на 01 червня 2021 року утворилася заборгованість за період з 01 березня 2014 року до 31 травня 2021 року в сумі 30684 грн, що підтверджується оборотною відомістю за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

За встановлених обставин наявні підстави для стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

У заяві від 20 березня 2025 року представник відповідача ОСОБА_5 просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За положеннями ч.1, 5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

30 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.

Зокрема, п. 12 прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

За загальним правилом, визначеним у ст.8 Конституції України та ст.5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі. З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02 квітня 2020, не є продовженими.

Із наведеного вбачається, що позовна давність по заборгованості у період з березня 2014 року по березень 2017 року щодо щомісячних платежів від моменту прострочення яких до введення карантину минуло три роки спливла до введення карантину, а тому на неї дія пункту 12 Перехідних положень доЦК України щодо продовження строку позовної давності не поширюється. Сплив позовної давності щодо решти періоду заборгованості починаючи з березня 2017 року припадає на час дії карантину, який не закінчився у день подання позову позивачем 15 липня 2021 року та продовжено в Україні до 30 квітня 2023 року, тому на цю заборгованість поширюються приписи ст. 12 Перехідних положень доЦК України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину. При цьому, послуги, надані у березні 2017 року, споживач мав оплатити до 20 квітня 2017 року включно, тому позовна давність повинна обчислюватися з квітня 2017 року.

Враховуючи зазначені норми, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 02 квітня 2017 року до 31 травня 2021 року. Заборгованість за вказаний період становить 20631,06 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 березня 2014 року до 01 квітня 2017 року задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом позовної давності.

За правилами ч.1 ст.142 ЦПК України, враховуюи визнання відповідачем позову в межах позовної давності, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем в розмірі 2270 грн при поданні позову, що становить 567,50 грн з кожного. Інші 50 відсотків судового збору в сумі 1135 грн підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

На підставі наведенного та керуючись ст.10, 12, 89, 142, 258, 264, 265, 267, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 20631 (двадцять тисяч шістсот тридцять одна) грн 06 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» по 567 (п`ятсот шістдесят сім) грн 50 коп з кожного у відшкодування судових витрат.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за платіжним дорученням № 10300 від 5 липня 2021 року, що становить 1135 (одну тисячу сто тридцять п`ять) грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», місцезнаходження: 33027, м.Рівне, вул.Д.Галицького, буд.27; ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя