КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/101/25 Головуючий у І інстанції Луценко О.М.
Провадження №22-з/824/859/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
УХВАЛА

14 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О. (судді-доповідача), Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши заявупредставника ОСОБА_1 - адвоката Барабаш Марини Юріївни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, який було укладено 11 жовтня 2014 року, визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2896 від 11 жовтня 2014 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 , або АДРЕСА_2 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Барабаш М.Ю. звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, просить рішення скасувати в частинівідмови в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визначення місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з її батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 , або АДРЕСА_2 , та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та відмовити в задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , а рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу залишити без змін.

03 червня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - адвоката Барабаш М.Ю. про забезпечення позову ОСОБА_1 . В обґрунтування заяви зазначає, що між сторонами даної справи існує спір з приводу визначення місця проживання дітей. З метою забезпеченим найкращих інтересів дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виникли обґрунтовані підстави для вжиття заходів забезпечення позову, що зумовлено відсутністю безперешкодного спілкування батька з дітьми, що суперечить правам та інтересам як позивача, так і дітей. Вказує, що відповідачка ОСОБА_2 перешкоджає спілкуванню позивача з дітьми. Враховуючи предмет позову, вказує, що обраний позивачем способ забезпечення позову шляхом надання можливості безперешкодного спілкування з дітьми протягом певного проміжку часу, не вирішує спір по суті, а лише спрямований на забезпечення збереження відносин і емоційного контакту малолітніх дітей з батьком.

Враховуючи вище викладене, представник ОСОБА_1 - адвокат Барабаш М.Ю. просить забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з батьком шляхом встановлення обов`язку ОСОБА_2 забезпечити малолітнім донькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або програм «Zoom», «Skype» протягом 30 хвилин з 19.00 години (за Київським часом) щоденне спілкування з батьком ОСОБА_1 шляхом аудіо та відеозв`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Ч. 3, 4 ст. 153 передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Вивчивши зміст заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Барабаш М.Ю. про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що наданих заявником пояснень та доказів, що містяться в матеріалах справи достатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, а відтак, підстави для виклику сторін, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений у ст. 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п. п. 1-9 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Таким чином у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний суд у постановах від 01 грудня 2021 року у справі № 569/5761/19 та від 24 лютого 2021 року № 755/5333/20 зазначив, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, представник ОСОБА_1 - адвоката Барабаш М.Ю., як на обґрунтування обраного виду забезпечення позову, посилається на необхідність забезпечення контакту батька з малолітніми дітьми на час розгляду справи.

Згідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (ст. 9 Конвенції ).

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч. 1 - 3 ст. 157 СК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми 2003 року дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

З огляду на вказані норми матеріального права батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і відбувається саме в інтересах дитини.

Отже, з метою запобігання втраті емоційного контакту батька з малолітньою дитиною, погіршенню психоемоційного зв`язку між ними на період розгляду справи в суді, який може бути тривалим, забезпечення позову відповідає нормам процесуального права.

Про необхідність та важливість контакту дитини з кожним із батьків під час судового процесу та за відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дітей неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ. Зокрема, у рішенні від 04 вересня 2018 року у справі «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» (заява № 6221/14), ЄСПЛ зазначив, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі, зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися із сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення ст. 8 Конвенції щодо права на повагу до його приватного i сiмейного життя, а тому допустимим є встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

Так, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи представника ОСОБА_1 - адвоката Барабаш М.Ю. щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням права батька на спілкування з дітьми.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що таке спілкування буде сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків батька з його малолітніми дітьми, і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дітей.

Спілкування батька з дітьми є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин і предметом спору не є визначення способів участі батька у вихованні дітей.

Підстави для забезпечення позову є суб`єктивними та враховуються судом залежно від конкретного випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та забезпеченням якнайкращих інтересів дитини.

Предметом цього спору є визначення місця проживання дітей з одним із батьків, тому вид забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача надати можливість безперешкодного спілкування батька з дітьми протягом певного проміжку часу не вирішує спір по суті, а лише спрямований на збереження відносин та емоційного контакту малолітніх дітей з батьком.

Спілкування батька з дітьми будуть сприяти відновленню довірчих відносин та емоційного контакту між ними, відповідатимуть інтересам як батька, так і дітей, та зможуть усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дітей.

Відновлення відносин та емоційного контакту малолітніх дітей з батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з батьком.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19, від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20, від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20.

Разом з цим, враховуючи те, що діти проживають разом з матір`ю, спілкування батька з дітьми на теперішній час можливе лише за допомогою засобів телефонного чи відеозв`язку, заява підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149,150,153 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Барабаш Марини Юріївни про забезпечення позову задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до набрання законної сили рішенням суду у даній справі забезпечити малолітнім донькам ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або програм «Zoom», «Skype» протягом 30 хвилин з 19.00 години (за Київським часом) щоденне спілкування з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом аудіо та відеозв`язку.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді С.А. Голуб

Т.А. Слюсар