Номер провадження 2/756/1797/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Погорелової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22.05.2024 в розмірі 23175,00 грн та судових витрат.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 22.05.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у позику № , відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 5000,00 грн на умовах строковості та платності. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконувала свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у неї існує заборгованість у розмірі 23175,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15675,00 грн - заборгованість за процентами; 2500,00 грн - пеня.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

20.03.2025 відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування поданого відзиву зазначає, що не підписувала жодних кредитних договорів з ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та не отримувала кредитні кошти.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.02.2025 витребувано у АТ «Сенс Банк» інформацію щодо належності відповідачу ОСОБА_1 банківської картки НОМЕР_1 та витребувано виписку про рух грошових коштів з банківської картки за період з 20.05.2024 по 25.05.2024.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, у позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що вона жодних договорів з позивачем не укладала та відповідно жодних кредитних коштів не отримувала.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

22.05.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір надання грошових коштів у позику № (надалі - договір).

Згідно п. 2.2 договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5 000 грн, а клієнт зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 2.5 договору кредит надається строком на 360 днів.

Згідно п. 2.6.1 стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день.

Відповідно до п. 3.1 договору кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1.

Згідно п. 6.1 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору, крім випадку визначеного в п. 6.3.

Як вбачається з паспорту споживчого кредиту сума кредиту складає 5 000,00 грн, строк кредитування 360 днів, процента ставка - 1,5 % в день.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладений вказаним способом правочин згідно п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Констатуючи даним судовим рішенням факт укладення кредитного договору, що доводиться доказами у справі, суд не може вважати доведеним факт зарахування коштів відповідачці по справі.

На підтвердження факту перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів позивачем надано квитанцію до платіжної інструкції № 19865-1354-109910076 від 22.05.2024. Згідно даної квитанції через термінал № 1354 внесено 22.05.2024 грошові кошти в розмірі 5000,00 грн на картку, емітантом якої є АТ Сенс Банк», картка НОМЕР_1, ІД операції: , призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», поповнення картки. Надавач платіжних послуг як отримувача, так і платника - ТОВ «ФК «Контрактовий дім».

Відомостей про те, що переказ коштів здійснено як видача кредиту та відомостей, що кошти зараховані саме ОСОБА_1 у квитанції не зазначено.

Окрім того, як вбачається з листа АТ «Сенс Банк» емітантом картки НОМЕР_1 не є АТ «Сенс Банк».

Матеріали справи не містять жодних доказів, що відповідач володіла або користувалася банківською карткою НОМЕР_1.

Разом з тим, суд звертає увагу, що при зверненні до суду з позовом позивач не надав суду жодного розрахунку заборгованості за кредитним договором. Про суми, які просить стягнути позивач лише зазначено у позовній заяві.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи встановлені вище обставини, проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд убачає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження надання відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів та користування нею кредитними коштами, а також доказів наявності заборгованості саме у визначеному позові розмірі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує ст. 141 ЦПК України та відмову в задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з чим понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 631, 1054, ст.ст. 9-14, 19, 23, 27, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Белоконна