ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 646/1049/13-ц
Номер провадження 22-ц/818/3162/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго» на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 березня 2025 року в складі судді Клімової С.В. по справі № 646/1049/13-ц за поданням головного державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Світлани Гончаренко про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій відповідача,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року головний державний виконавець Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Світлана Гончаренко звернулась до суду з поданням про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій відповідача.

Подання мотивоване тим, що при перевірці у зв`язку з розглядом звернення стягувача встановлено факт втрати виконавчого листа по справі № 646/1049/13-ц від 21 січня 2014 року, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 9180,00 грн на користь АТ «Харківобленерго».

Просила видати дублікат виконавчого листа по справі № 646/1049/13-ц від 21 січня 2014 року, виданий Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 9180,00 грн на користь АТ «Харківобленерго».

10 березня 2025 року від АТ «Харківобленерго» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких воно просило задовольнити подання. Вказало, що виконавчий лист було видано 21 січня 2014 року, після чого його неодноразово було пред`явлено до виконання. 24 лютого 2020 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. Судове рішення не виконано дотепер. Виконавчий лист є втраченим Основ`янсько-Слобідським відділом ДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Виконавчий документ був дійсний для пред`явлення до виконання до 25 лютого 2023 року, однак цей строк перервався у зв`язку з запровадженням воєнного стану та на час розгляду подання не сплив.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 березня 2025 року у задоволенні подання відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявник замовчує ту обставину, що судом вже було видано дублікат виконавчого листа у 2019 році, та подання про видачу дублікату виконавчого листа не містить жодних відомостей щодо втрати також і дубліката виконавчого листа. На момент звернення до суду з поданням про видачу дубліката виконавчого листа сплинув строк пред`явлення його до виконання, а поважності причин пропуску строку в поданні не наведено.

На вказане судове рішення 14 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» АТ «Харківобленерго» до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити подання про видачу дубліката виконавчого листа, стягнути з ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3028,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АК «Харківобленерго» судових витрат у розмірі 9180,00 грн було видано 21 січня 2014 року, та його неодноразово було пред`явлено до виконання, проте повернуто стягувачу без виконання. При цьому, органами державної виконавчої служби не було встановлено пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання при неодноразовому відкритті виконавчого провадження. Зокрема, виконавче провадження вперше було відкрито 05 січня 2015 року, а 23 квітня 2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Надалі 17 березня 2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 23 червня 2018 року - про повернення виконавчого документа стягувачу. У подальшому 09 квітня 2019 року було відкрито виконавче провадження, та 24 лютого 2020 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. Вказана постанова разом з оригіналом виконавчого документа на адресу стягувача не надходила, отже у нього не було можливості повторно пред`явити до виконання виконавчий документ. Рішення суду не виконано, на рахунок товариства грошові кошти не надходили. Виконавчий лист від 21 січня 2014 року № 646/1049/13-ц є втраченим саме з вини Основ`янсько-Слобідського відділу ДВС у місті Харкові СМУЮ. У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Отже, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, з урахуванням його неодноразового переривання, не пропущений. Раніше судом не видавався дублікат виконавчого листа від 21 січня 2014 року № 646/1049/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АК «Харківобленерго» судових витрат у розмірі 9180,00 грн, адже ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2019 року видано дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь АК «Харківобленерго» суми боргу у розмірі 37 496,54 грн.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 10 липня 2025 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

Основ`янсько-Слобідським відділом ДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції отримано в електронному кабінеті 19 травня 2025 року (а.с. 83).

АТ «Харківобленерго» та його представником ОСОБА_2 отримано в електронних кабінетах 19 травня 2025 року (а.с. 81, 82).

Судова повістка на ім`я ОСОБА_1 повернута на адресу апеляційного суду з відміткою від 26 травня 2025 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 85-86).

Крім того, про день, час та місце судового засідання ОСОБА_1 повідомлялась відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 77).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу АТ «Харківобленерго» слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерної компанії «Харківобленерго» 37 496,54 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати у розмірі 9180,00 грн. Судове рішення набрало законної сили 08 січня 2014 року та є чинним.

На виконання вказаного судового рішення 21 січня 2014 року видано виконавчий лист № 646/1049/13-ц, який неодноразово було пред`явлено до примусового виконання.

З відомостей з АСВП вбачається, що виконавчі провадження, в яких стягувачем є АТ «Харківобленерго», а боржником ОСОБА_1 були відкриті 17 березня 2017 року, 04 вересня 2017 року, 09 квітня 2019 року. Всі виконавчі провадження наразі завершені, даних щодо відкритих виконавчих проваджень з вказаними сторонами немає.

Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Душко С.І. від 09 квітня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 58828531 з примусового виконання виконавчого листа № 646/1049/13-ц від 21 січня 2014 року, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ «Харківобленерго» у розмірі 9180,00 грн (а.с. 27, 27 зворот).

Постановою головного державного виконавця від 24 лютого 2020 року повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а вжиті державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с. 28-29).

Як вбачається з довідки, наданої Основ`янсько-Слобідським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 25 лютого 2025 року № 26100, при перевірці у зв`язку з розглядом звернення стягувача встановлено факт втрати виконавчого листа по справі № 646/1049/13-ц від 21 січня 2014 року, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 9180,00 грн на користь АТ «Харківобленерго» (а.с. 26).

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

ЄСПЛ наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу.

У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-1380/08 зазначено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку із його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Крім того, однією з підстав видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11, від 20 травня 2021 року у справі № 1005/7133/2012, від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц, від 09 червня 2023 року у справі № 607/13804/13 зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат». При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Отже, суд при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання: чи втрачено оригінал виконавчого листа, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, щодо причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин та характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав як для видачі дубліката виконавчого листа, так і для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, заочне рішення суду від 12 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Харківобленерго» матеріальної шкоди та судових витрат є чинним, неодноразово перебувало на примусовому виконанні, проте боржником не виконано. Оригінал виконавчого листа, виданий 21 січня 2014 року, який постановою від 24 лютого 2020 року повернуто стягувачу без виконання, втрачено органом ДВС, що підтверджується його довідкою від 25 лютого 2025 року. Доказів щодо направлення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу разом з оригіналом виконавчого документа та отримання цих документів стягувачем суду не надано.

Факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що оригінал виконавчого документа втрачено, що унеможливлює виконання рішення суду (постанови Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11, від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 17 травня 2023 року у справі № 565/1888/19).

Слід зазначити, що ЦПК України, як і Закон України «Про виконавче провадження», не передбачає форми конкретного доказу про втрату виконавчого документа, а, отже, за сукупності факту неотримання виконавчого документа стягувачем, що підтверджується відсутністю підтвердження отримання ним документа і відсутності виконавчого документа в органах виконавчої служби, то таке свідчить про втрату виконавчого документа. Аналогічний за змістом висновок зробив Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 214/4092/15.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт втрати виконавчого листа.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо спливу строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, заочне рішення суду набрало законної сили 08 січня 2014 року, виконавчий лист на його виконання видано 21 січня 2014 року, та його неодноразово було пред`явлено до виконання, однак повернуто без виконання.

На час видачі виконавчого листа діяли норми Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», у статті 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», частиною 1 статті 12 якого передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (стаття 58 Конституції України).

У пункті 2 рішення Конституційного Суду України у справі N 1-7/99 від 9 лютого 1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказано, що цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому, у пункті 3 вказаного рішення вказано, що надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Враховуючи, що Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року в пункті 5 Розділу XIII «Прикінцеві та Перехідні положення» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (протягом 3-х років), то має місце пряма вказівка законодавця про надання зворотної дії в часі положенню щодо поширення 3-х річного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, які були видані до 05 жовтня 2016 року, а не лише після набрання чинності Закону від 02 червня 2016 року.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02 червня 2016 року №1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплив на час набрання чинності Законом від 02 червня 2016 року № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцевих та перехідних положень» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону від 02 червня 2016 року №1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 1 частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Суть переривання строку полягає у тому, що при настанні зазначених обставин (юридичних фактів) перебіг строку починається спочатку, а час, який минув до перерви, до нового строку не зараховується.

Крім того, указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та триває дотепер.

Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненим Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, яким передбачено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102/ІХ, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №260/2595/22 (провадження № К/990/383/23), ухвалах Верховного Суду від 07 липня 2023 року у справі № 2-2672/10, провадження № 61-10037ск23, від 08 липня 2024 року у справі № 186/966/13-ц, провадження № 61-8644 ск24.

Матеріали справи свідчать про те, що виконавчий лист в останнє був повернутий стягувачу постановою державного виконавця від 24 лютого 2020 року, тож строк пред`явлення його до виконання перервався та після повернення мав складати до 25 лютого 2023 року, проте такий строк також перервався у зв`язку з уведенням воєнного стану на території України до дня його припинення або скасування.

Отже, станом на 04 березня 2025 року, коли державний виконавець звернулась до суду з поданням про видачу дубліката виконавчого листа, строк на його пред`явлення до виконання не сплинув.

Посилання суду першої інстанції на те, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2019 року вже було видано дублікат виконавчого листа № 646/1049/13-ц щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , однак заявник замовчує такі обставини та не повідомляє обставин щодо втрати дубліката, колегія суддів вважає помилковим, адже вказаною ухвалою було видано дублікат виконавчого листа на підставі заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2013 року у справі № 646/1049/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АК «Харківобленерго» суми боргу у розмірі 37 496,54 грн, тоді як предметом подання про видачу дубліката виконавчого листа, яке наразі розглядається судом, є стягнення з ОСОБА_1 саме судових витрат у розмірі 9180,00 грн, а не основної суми боргу. Дублікат виконавчого листа щодо цієї вимоги не видавався.

Матеріали справи та відомості з АСВП свідчать про те, що відкриті виконавчі провадження, стягувачем у яких є АТ «Харківобленерго», а боржником ОСОБА_1 , на виконанні в органах державної виконавчої служби України не перебувають. Оригінал виконавчого листа наразі у стягувача та органу примусового виконання відсутній. На час звернення до суду з поданням строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплинув. Рішення суду є чинним, не скасовано, в повному обсязі не виконано. Отже, підстав для відмови у видачі дубліката не вбачається.

Встановивши, що виконавчий лист є втраченим не з вини стягувача, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання з урахуванням його повернення стягувачу постановою державного виконавця від 24 лютого 2020 року та пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» не пропущений, виконавчий документ на примусовому виконанні не перебуває, рішення суду не виконано, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду та ухвалення нового судового рішення про задоволення подання державного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

АТ «Харківобленерго» за подання апеляційної скарги сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн (а. с. 64), які підлягають стягненню на його користь з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго» задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Подання головного державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Світлани Гончаренко про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій відповідача - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/1049/13-ц від 21 січня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерної компанії (наразі Акціонерне товариство) «Харківобленерго» судових витрат у розмірі 9180,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Харківобленерго» (, адреса: м. Харків, вулиця Георгія Тарасенка, 149) 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 липня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина