Справа № 369/835/25
Провадження № 2/369/5401/25
09.07.2025 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.
при секретарі Гуленко Я.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Гостомельської селищної військової адміністрації про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
У січні 2025 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Клечановську Юлію Іванівну звернувся до суду із позовною заявою до Гостомельської селищної військової адміністрації про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Свої позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , а згодом після його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла й мати ОСОБА_3 , яка, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину після смерті свого чоловіка. Відтак, після смерті матері позивача - ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_3 не розпорядилася належним їй майном на випадок смерті шляхом складання та посвідчення заповіту, а тому спадкування має здійснюватися за законом згідно черги спадкування. Він є спадкоємцем першої черги. Жодних спорів між спадкоємцями щодо спадщини після смерті матері не виникало.
У встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки не був обізнаний з вимогами законодавства та вважав, що фактично прийняв спадщину, з огляду на те, що володів документом, котрий підтверджує право власності на частку будинку, оскільки за життя його батько ОСОБА_2 подарував йому 51/100 частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак, Позивач, вважаючи, що оскільки він є належним співвласником нерухомого майна, може в будь-який час завершити оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок після смерті матері, пропустив строк для прийняття спадщини, що є поважною причиною. З метою переоформлення спадкового майна позивач звернувся до приватного нотаріуса, проте отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Із підстав, наведених вище, просив суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком у три місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2025 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання, витребувано у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Івана Сергійовича належним чином засвідчену копію спадкової справи №155/2024, після майна померлої ОСОБА_3 .
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 квітня 2025 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті.
Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримали.
Представник Гостомельської селищної військової адміністрації надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, просив суд вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , виданого на підставі Рішення виконавчого комітету Горенської сільської ради народних депутатів, від 25.10.1996 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Договором дарування АЕВ № 194411 від 26.06.2001 року підтверджується, що ОСОБА_2 за життя подарував своєму сину - ОСОБА_1 51/100 частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , зареєстрованим 02 серпня 2003 року виконкомом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 61.
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати Позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , зареєстрованим 15 серпня 2011 року Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 55.
Так, мати Позивача, як спадкоємець після смерті свого чоловіка (батька Позивача), вважалася такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з останнім на час його смерті.
27 листопада 2024 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті його матері, в рамках заведеної спадкової справи № 155/2024.
Постановою № 1016/02-31 від 27.11.2024 року відмовив Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що при підготовці документів до видачі свідоцтва про право на спадщину було з`ясовано, що спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини, встановлений ч. 1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України, тому згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, він має право звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Інших спадкоємців, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
За приписами ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені уст. 1261-1265 цього Кодексу.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1220,1222,1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1ст. 1272 ЦК України).
Як роз`яснено Верховним Судом України у п. 26 постанови Пленуму від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.
Відповідачем у цій справі є територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а саме Гостомельська селищна військова адміністрація.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи.
Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності.
Дослідивши надані позивачем докази, виходячи із встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних перешкод для подання позивачем заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, зокрема те, що він не був обізнаний з вимогами законодавства та вважав, що фактично прийняв спадщину, так як володів документом, котрий підтверджує його право власності на частку будинку, оскільки за життя ОСОБА_2 подарував йому 51/100 частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак, Позивач, вважав, що оскільки він є належним співвласником нерухомого майна, може в будь-який час завершити оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок після смерті матері, з огляду на що пропустив строк для прийняття спадщини.
Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує пропуск строку звернення із заявою про прийняття спадщини тим, що будучи законним співвласником нерухомого майна, вважав, що може в будь-який час завершити оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок після смерті матері, з огляду на що й пропустив строк для прийняття спадщини. Проте позивач також вчинив всі необхідні дії, які свідчать про прийняття спадщини, оскільки від неї він в установленому порядку не відмовлявся. Таким чином, інших спадкоємців на майно не існує та у випадку задоволення позову, права, свободи та інтереси інших осіб не будуть порушені.
Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини є поважними.
Враховуючи, що позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, а також той факт, що у відповідача відсутні заперечення з приводу заявлених позивачем позовних вимог, суд дійшов висновку, про можливість надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v.), серія A,303-A, п. 29).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,16, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261-1265, 1269, 1270, 1272, ст.11,81,141,200,206,247,263-265,268,280 ЦПК, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 13 Конвенції з основоположних прав та свобод людини України, суд
Позов ОСОБА_1 до Гостомельської селищної військової адміністрації про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , строком у три місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Інформація про позивача
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09 липня 2025 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ