Справа № 953/5896/25
РІШЕННЯ
17 липня 2025 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді Єфіменко Н.В.,
за участі секретаря Лущан В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
16 червня 2025 року ОСОБА_1 (далі: позивач) звернулась до ОСОБА_2 (далі: відповідач) з позовом про розірвання шлюбу.
В обґрунтування заявленої позовної вимоги позивач послалась на реєстрацію 09.10.2009
шлюбу з відповідачем, не складення сімейного життя за наявності діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім`ю, припинення шлюбно-сімейних відносин. Зазначила, що з вересня 2024 року спільне господарство не ведуть. Повідомила, що від сумісного проживання мають сина ОСОБА_3 , 2015 р.н. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам.
До судового засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились, подали заяви про розгляд справи за своєї відсутності.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, стосовно яких наявні відомості повідомлення про явку в суд, не є порушенням ст.129 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд висновує:
09.10.2009 між позивачем та відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції зареєстрований шлюб, актовий запис №1681, що підтверджене свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.10.2009.
Від сумісного проживання сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджене свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 12.08.2015.
Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.24 СК України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Положеннями ч.3 та ч.4 ст.56 СК України унормовано право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, що унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей.
Як передбачає ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.
У відповідності до ч.1 ст.110 ЦК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільного господарства, клопотань про надання часу на примирення не заявлено.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що фактично сім`я розпалась та не може бути відновлена, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 206, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 110,112 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 09.10.2009 у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1681, - розірвати.
Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « ОСОБА_5 ».
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 17.07.2025.

Суддя Н.В. Єфіменко