ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5726/25 Справа № 216/4736/24 Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/4736/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:

заявниця - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Центрально-Міський віддіу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року, яке ухвалено суддею Кузнецовим Р.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 10 лютого 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду, у порядку окремого провадження, із заявою про встановлення факту народження, заінтересовані особи: Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Тісуль, Кемеровської області СРСР народилася ОСОБА_1 . У липні 1990 року заявниця разом з матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переїхала до м. Кривого Рогу на постійне місце проживання. З 05.02.1991 по ІНФОРМАЦІЯ_3 навчалася в СШ №93 м. Кривого Рогу, у 1993 році навчалась у вечірній школі №10 в м. Кривому Розі. У м. Кривому Розі народила 2-х дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . За весь час проживання заявниця не зверталась до органів державної влади для отримання паспорта або свідоцтва про народження. Мати заявниці померла у 2006 році, не залишивши жодних документів. На теперішній час заявниця проживає разом з ОСОБА_4 , з яким вони бажають зареєструвати офіційний шлюб. Листом Центрально-Міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) заявниці повідомлено, що провести державну реєстрацію народження можливо лише в судовому порядку. Згідно відповіді ГУ ДМС України в Дніпропетровській області видати паспорт громадянина України неможливо без встановлення факту народження.

Враховуючи вказані обставини заявниця змушена звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав та просила суд: встановити факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Тісуль, Кемеровської області РСРС.

Рішенням Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року заяву задоволено.

Встановлено факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Тісуль, Кемеровської області, Російської Федерації, громадянство Україна.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у судовому засідані заявницею ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог не надано належних доказів, які б підтверджували факт її народження ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Тісуль, Кемеровської області РСРС.

Також, вказує й на те, що для набуття громадянства України визначено спеціальний порядок, а тому визнання судом заявниці ОСОБА_1 громадянкою України є незаконним.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Разнатовську А.Д., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Тісуль, Кемеровської області СРСР народилася ОСОБА_1 , що підтверджується поясненнями заявниці.

З 05.02.1991 по 26.11.1992 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчалася в середній загальноосвітній школі №93 м. Кривого Рогу, правонаступником якої є Криворізька гімназія №93 КМР, що підтверджується довідкою №54 від 04.07.2023.

Довідкою КНП «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» КМР №688 від 11.07.2023 підтверджується, що 02.04.2015 до медичного закладу поступила жінка ОСОБА_1 без документів. ІНФОРМАЦІЯ_5 вона народила дитину чоловічої статі.

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.09.2016 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_3 , батьком якої вказано ОСОБА_5 , а матір`ю заявницю - ОСОБА_1 .

На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.03.2017 ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з довідкою квартального комітету №86 виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 20.11.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації.

Згідно з відповіді ГУ ДМС України в Дніпропетровській області №Л-31/6/1231-23 від 12.07.2023 видати паспорт громадянина України неможливо без документа, який підтверджує факт народження.

Як вбачається з листа Центрально-Міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян факту народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено.

Згідно відповіді Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області №8010.14-48837/80.3-24 від 08.11.2024 вбачається, що за даними картотек заяв про видачу паспорта громадянина України зразка 1974 року та заяв про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року, які передані територіальними органами ДМС України на центральне зберігання до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, заяви про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року та заяви про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено.

Задовольняючи заяву та встановлюючи факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Тісуль, Кемеровської області, Російської Федерації, громадянство Україна, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення вказаного факту необхідно заявниці для подальшого оформлення документів для отримання паспорта та реєстрації подальших юридичних фактів, зокрема, таких як одруження, а встановити цей факт в позасудовому порядку неможливо.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як передбачено ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення`в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

Частиною першою статті 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

При цьому, процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, заявниця ОСОБА_1 , звернувшись до суду із заявою щодо встановлення юридичного факту її народження ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Тісуль Кемеровської області РСРС, зобов?язана надати суду докази на підтвердження цих обставин.

Як слідує з матеріалів справи, рішення суду першої інстанціїі грунтується на поясненнях самої заявнмиці ОСОБА_1 , що не є належним та достатнім доказом.

При цьому, будь-яких письмових доказів, які достаменно підтверджують факт народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Тісуль Кемеровської області РСРС матеріали справи не містять.

Клопотань про виклик свідків заявницею ОСОБА_1 не заявлено.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Заявниця ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, на підтвердження обґрунтувань своїх вимог належних доказів не надала, а тому правові підстави для задоволення її заяви відсутні.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по справі про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, у зв?язку з чим колегія суддів стягує з ОСОБА_1 на користь Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 908 гривень 40 копійок

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, п.4 ч.1 ст. 376, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб: Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту народження відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області 908 (дев?ятсот вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: