Справа № 752/7609/25
Провадження № 2/752/5353/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.06.2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Данілової Т.М.

з участю секретаря Моркотун О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про стягнення боргу за договором позики.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 15 лютого 2017 року він уклав договір позики з ОСОБА_2 , відповідно до п. 1 якого позикодавець передав, а позичальник отримав у якості позики 100 000 доларів США. Згідно п. 2 договору вказану суму грошей позичальник зобов"язувався повернути позикодавцеві готівкою в строк до 01 вересня 2022 року. Після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику примірник договору з розпискою на звороті про отримання суми позики в повному обсязі. У разі неможливості повернення примірника договору позикодавець повинен вказати про це у розписці. У відповідності до п. 3 договору повернення позики має бути здійснено за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на день подачі позовної заяви відповідач не віддав борг, чим порушив виконання свого зобов"язання.

За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 4 152 770,00 грн. та судовий збір.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 13)

Відповідач відзив на позовну заяву не подавав.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

В судове засідання позивач та його представник не з"явилися, надіслали клопотання про судовий розгляд без їх участі.

Відповідач також не з"явився в судове засідання. У клопотанні представник відповідача зазначає, що відповідач не заперечує проти позову, просить провести судове засідання без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно з статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документами, якими підтверджується як укладення договору, його умови, а також засвідчують отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, та постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц (провадження № 61-5020св18), від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15 (провадження № 61-42915св18), від 21 липня 2021 року у справі № 758/2418/17 (провадження № 61-9694св20), від 14 липня 2022 року у справі № 204/4341/17 (провадження № 61-4389св21).

Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей.

Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 надав суду договір позики від 15.02.2017 року, згідно п. 1 якого позикодавець передав, а позичальник отримав у якості позики 100 000 доларів США (в гривні за курсом НБУ на дату підписання договору). Сума позики прийнята ОСОБА_2 від ОСОБА_1 у повному обсязі до підписання цього договору.

Згідно п. 2 вказаного договору позики зазначену суму грошей позичальник зобов"язуєиься повернути позикодавцеві готівкою в строк до 01 вересня 2022 року (в гривні заа курсом НБУ на дату повернення позики). Після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику примірник договору з розпискою на звороті про отримання суми позики в повному обсязі. У разі неможливості повернення примірника договору позикодавець повинен вказати про це у розписці.

Повернення позики має бути здійснено за адресою: АДРЕСА_1 .

Обставини щодо отримання відповідачем коштів та укладання договору позики сторонами не заперечуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже сторонами визнано та не оспорюється факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за договором позики у розмірі 100 000 доларів США.

За таких обставин сума боргу, що не повернута відповідачем за умовами укладеного з позивачем договору позики складає 100 000,00 доларів США, що по курсу долара США до гривні складає 4 152 770,00 грн., що підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 15 140 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 4 152 770,00 грн. боргу за договором позики від 15 лютого 2017 року та 15 140,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя