Справа № 466/2517/24
Провадження № 2/466/354/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Васинчик М.О.

представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівської міської ради про визнання права власності на частку в будинку та земельній ділянці, в порядку спадкування за законом ,-

в с т а н о в и в:

05.03.2024року, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись з заявою, в якій просили постановити рішення, яким визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом по смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частку в будинку АДРЕСА_1 та на земельну ділянку для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, площею 0,0517 га, кадастровий номер :09:002:2179. Ухвалою суду від 02.09.2024 року, справу було зупинено, у зв`язку з смертю позивачки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , для вирішення питання про прийняття спадщини по її смерті .

Після відновлення провадження у справі, 13.05.2025 року, на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, де позивачі , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять ухвалити рішення, яким в порядку спадкування вже по смерті батьків, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , визнати за ними право власності вже по 1/ 2 частці спірного майна, в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування заяви зазначають, що відповідно до рішення виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів м. Львова від 13.03.1990 року № 172 «Про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва спареного чотириквартирного будинку по АДРЕСА_2 » їх батькові було надано у безстрокове користування земельну ділянку , з земель забудови селищної зони в АДРЕСА_2 площею 1200 кв.м. для будівництва спареного чотириквартирного житлового будинку по індивідуальному проекту житловою площею до 80,00 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Брюховицької селищної ради народних депутатів від 26.04.1996 року № 72 «Про безплатну передачу у приватну власність земельних ділянок, які надані громадянам для будівництва та обслуговування будинків» передано безоплатно у приватну власність для спорудження та обслуговування житлового будинку ОСОБА_5 , що проживає по АДРЕСА_3 земельну ділянку площею 517 кв.м. по АДРЕСА_3 . Відповідно до рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради народних депутатів від 26.12.1998 року №497 «Про долучення земельної ділянки загальною площею 400 кв.м. до ділянок наданих для індивідуального житлового будівництва по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 » долучено земельну ділянку площею 225 кв.м. до ділянки наданої для індивідуального житлового будівництва гр. ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 . Після долучення площа становитиме 517 кв.м. На виконання вказаних рішень, ОСОБА_5 спорудив житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 площею 140,8 кв.м., житловою площею 100,8 кв.м. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер Спадкоємцями першої черги були його діти та дружина, які і звернулись з первісним позовом до суду. Оскільки у них не було правовстановлюючих документів на належне померлому нерухоме майно , вони не мали змоги отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла і ОСОБА_4 . Позивачі є її дітьми, відтак згідно закону є спадкоємцями першої черги. Проте в зв`язку з відсутністю належно оформлених документів про право власності на спірне майно їх батька, позбавлені можливості у інший спосіб захистити свої права. Тому просили задовольнити вимоги за уточненим позовом.

Ухвалою суду від 06.03.2024 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.06.2025 року, закрито підготовче провадження у справі, та призначено справу до судового розгляду.

01.07.2025 року, на адресу суду надійшли додаткові пояснення від представника відповідача. Зазначає, що рішенням виконавчого комітету Брюховицької селищної ради народних депутатів від 26.04.1996 року №72 «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок, які надані громадянам для будівництва та обслуговування жилих будинків» передано безоплатно у приватну власність для спорудження та обслуговування жилого будинку гр. ОСОБА_5 , що проживав по АДРЕСА_3 . земельну ділянку площею 517 кв.м. по АДРЕСА_3 . Проте, як вбачається з матеріалів справи спадкодавець ОСОБА_5 не отримав державний акт на вказану вище земельну ділянку та не зареєстрував за собою право власності. У випадку смерті особи, яка розпочала процес приватизації земельної ділянки, але не встигла його завершити, спадкоємці мають право на завершення цієї процедури. Тобто, спадкоємці можуть успадкувати право на завершення приватизації, а не право власності на землю, яке виникає після завершення процесу. Відтак, просять суд, в частині визнання права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку площею 0,0517 га, кадастровий номер :09:002:2179 - відмовити. В решті не заперечує проти задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивачів , адвокат Думич І.І., просила суд заявлені вимоги задовольнити з підстав, аналогічним викладеним в позові.

Представник Львівської міської ради в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява, про розгляд справи у відсутності представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть від 16.05.2003 року, актовий запис № 3375, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги були дружина померлого - ОСОБА_4 та діти ОСОБА_2 - син, ОСОБА_3 донька. Позивачі прийняли спадщину, вступили у фактичне користування майном, оскільки були зареєстровані та проживали з померлим до дня смерті за адресою : АДРЕСА_4 . Крім того, позивачі звернулись до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу з заявами про прийняття спадщини, в зв`язку з чим по смерті спадкодавця була заведена спадкова справа за № 09/2024, копія якої була витребувана судом та досліджена в ході розгляду справи.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів м. Львова від 13.03.1990 року № 172 «Про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва спареного чотириквартирного будинку по АДРЕСА_2 » було вирішено надати ОСОБА_5 у безстрокове користування земельну ділянку , з земель забудови селищної зони в АДРЕСА_2 площею 1200 кв.м. для будівництва спареного чотириквартирного житлового будинку по індивідуальному проекту житловою площею до 80,00 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Брюховицької селищної ради народних депутатів від 26.04.1996 року № 72 «Про безплатну передачу у приватну власність земельних ділянок, які надані громадянам для будівництва та обслуговування будинків» передано безоплатно у приватну власність для спорудження та обслуговування житлового будинку ОСОБА_5 , що проживає по АДРЕСА_3 земельну ділянку площею 517 кв.м. по АДРЕСА_3 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради народних депутатів від 26.12.1998 року №497 «Про долучення земельної ділянки загальною площею 400 кв.м. до ділянок наданих для індивідуального житлового будівництва по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 » долучено земельну ділянку площею 225 кв.м. до ділянки наданої для індивідуального житлового будівництва гр. ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 . Після долучення площа становитиме 517 кв.м. На виконання вказаних рішень, ОСОБА_5 спорудив житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 площею 140,8 кв.м., житловою площею 100,8 кв.м.

На підтвердження належного технічного стану будинку АДРЕСА_1 позивачами виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 27.12.2023 року та сформовано Ідентифікатор об`єкта будівництва. Відповідно до витягу з Реєстру Будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 02.02.2024 року надані висновки щодо технічного стану будинку, де вказано, що стан конструкцій будинку - нормальний. Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) площею 0, 0517 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:002:2179 на цю земельну ділянку зареєстрований в Державному земельному кадастрі 05.07.2023 року.

Згідно копії свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла позивачка ОСОБА_4 , що була дружиною спадкодавця ОСОБА_5 та матір`ю позивачів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як передбачено статтею 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до змісту ст.1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Відповідно до приписів частини 1 статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відтак, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , були ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . В подальшому, в зв`язку із смертю ОСОБА_4 , спадкоємцями першої черги по її смерті є її діти, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ст. 392 цього Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини 3 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

З матеріалів спадкової справи №09-2024, відкритої по смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звертались із заявою про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.

05 червня 2025 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівської міської ради, в якій просять суд визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 ідеальну частку кожному в будинку АДРЕСА_1 , який складається з приміщень таких площ: під літерою І гараж, площею 25,4 кв.м.; під літерою 1-1 тамбур площею 4,1 кв.м.; під літерою 1-2 коридор, сходова клітка площею 13,4 кв.м.; під літерою 1-3 вітальня площею 26, 1 кв.м.; під літерою 1-4 житлова площею 15,3 кв.м.; під літерою 1-5 кухня площею 11,0 кв.м.; під літерою 1-6 сан. вузол площею 2,4 кв.м.; під літерою 1- 7 коридор, сходова клітка площею 7,0 кв.м.; під літерою 1-8 житлова площею 25,9 кв.м.; під літерою 1-9 житлова площею 22,9 кв.м.; під літерою 1-10 житлова площею 10,6 кв.м.; під літерою 1-11 сан. вузол площею 2,1 кв.м., всього загальною площею 140,8 кв.м.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним та ін. право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст 1261 - 1265 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 перша черга спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відтак вимога, щодо визнання за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 ідеальну частку кожному в будинку АДРЕСА_1 підлягає до задоволення.,

Щодо вимоги про визнання права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0517 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:002:2179, судом встановлено наступне.

Рішенням виконавчого комітету Брюховицької селищної ради народних депутатів від 26.04.1996 року №72 «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок, які надані громадянам для будівництва та обслуговування жилих будинків» передано безоплатно у приватну власність для спорудження та обслуговування жилого будинку гр. ОСОБА_5 , що проживає по АДРЕСА_3 земельну ділянку площею 517 кв.м. по АДРЕСА_3 . Проте, як вбачається з матеріалів справи спадкодавець ОСОБА_5 не отримав державний акт на вказану вище земельну ділянку та не зареєстрував за собою право власності.

У випадку смерті особи, яка розпочала процес приватизації земельної ділянки, але не встигла його завершити, спадкоємці мають право на завершення цієї процедури. Тобто, спадкоємці можуть успадкувати право на завершення приватизації, а не право власності на землю, яке виникає після завершення процесу. Необхідно розрізняти право на завершення приватизації та право власності на землю. Право власності виникає після завершення всіх процедур та реєстрації у відповідному реєстрі.

21 жовтня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 137/731/17, досліджував питання щодо права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, яким дійшли висновку, що якщо на день смерті спадкодавця була розпочата процедура оформлення земельної ділянки, яка увійшла до складу спадщини, то спадкоємець має право на дооформлення цієї частини спадкового майна. Тому для вирішення даного питання спадкоємцям необхідно звернутись до Львівської міської ради із заявою про надання дозволу на завершення приватизації. У випадку, якщо спадкоємцям буде відмовлено, то вони мають право звертатися до суду з позовною заявою про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення процедури безоплатної передачі земельної ділянки, але не права власності на земельну ділянку. Тому, позивачі обрали не належний спосіб захисту порушених прав на земельну ділянку за кадастровим номером :09:002:2179 на АДРЕСА_2 , відтак, щодо визнання права власності на вищевказану ділянку позивачам слід відмовити.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/ 2 ідеальну частку кожному в будинку АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 80,81, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 ідеальну частку кожному , в будинку АДРЕСА_1 , який складається з приміщень таких площ: під літерою І - гараж, площею 25,4 кв.м.; під літерою 1-1 - тамбур площею 4,1 кв.м.; під літерою 1-2 - коридор, сходова клітка площею 13,4 кв.м.; під літерою 1-3 - вітальня площею 26, 1 кв.м.; під літерою 1-4 - житлова площею 15,3 кв.м.; під літерою 1-5 - кухня площею 11,0 кв.м.; під літерою 1-6 - сан. Вузол площею 2,4 кв.м.; під літерою 1-7 - коридор, сходова клітка площею 7,0 кв.м.; під літерою 1-8 - житлова площею 25,9 кв.м.; під літерою 1-9 - житлова площею 22,9 кв.м.; під літерою 1-10 житлова площею 10,6 кв.м.; під літерою 1-11 - сан. Вузол площею 2,1 кв.м., всього загальною площею 140,8 кв.м.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту , безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 ІПН: НОМЕР_1 .

Позивачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ІПН: НОМЕР_2 .

Відповідач: Львівська міська рада, , місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1.

Повний текст рішення виготовлено 11 липня 2025 року.

Суддя І. Є. Зима