Провадження № 2/522/5849/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа: приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Одеської області Бучацький Володимир Якович, про визнання права власності у порядку спадкування за законом на грошові кошти недоотриманої пенсії та їх стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 16.05.2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа: приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Одеської області Бучацький Володимир Якович, про визнання права власності у порядку спадкування за законом на грошові кошти недоотриманої пенсії та їх стягнення, а саме:

- визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом не нараховані грошові кошти недоотриманої за життя пенсії, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 аза рішеннями Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/5901/22 в розмірі 380 801,68 грн. та у справі № 420/5032/23 в розмірі 6 379,34 грн.;

- стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошових коштів недоотриманої за життя пенсії, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 за рішеннями Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/5901/22 в розмірі 380 801,68 грн. та у справі № 420/5032/23 в розмірі 6 379,34 грн., у загальному 387 181,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одружились 13.06.1981 року. ОСОБА_2 - чоловік позивачки- помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка з чоловіком проживали разом, за однією адресою, в теперішній час позивачка отримує пенсію в зв`язку з втратою годувальника. ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Одеській області та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/5901/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. Зазначена вище сума складає 380 801,68 грн. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/5032/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. Зазначена вище сума складає 6 379,34 грн. За заявою позивачки приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Бучацьким Володимиром Яковичем відкривалась спадкова справа. Позивачка є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 . Нотаріус звертався до відповідача з листом щодо включення недоотриманої пенсії до складу спадщини. Відповідач зазначив, що вказана заборгованість до складу спадщини не включається. Серед іншого відповідач посилається на відсутність відповідного фінансового забезпечення. Згідно до розрахунків сума невиплаченої пенсії на виконання рішень суду становить 387 181,02 грн., у зв`язку з чим позивачка була змушена звернутись до суду.

Матеріали позову суддя отримала 19.05.2025 року.

Ухвалою суду від 20.05.2025 року позов було залишено без руху та надано позивачці строк на усунення недоліків.

Недоліки позову були усунуті та 22.05.2025 року представником позивачки адвокатом Панчошак О.Д. було надано клопотання про усунення недоліків та уточнену позовну заяву.

Заяву про усунення недоліків разом з уточненим позовом суддя отримала 23.05.2025 року.

Ухвалою суду від 30.05.2025 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 02.07.2025 року.

До суду 13.06.2025 року від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позов, згідно якого просив відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування відзиву зазначено, що ГУ ПФУ в Одеській області на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 року по справі № 420/5901/22, яке набрало законної сили 22.07.2022 року, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 і сума доплати пенсії з 01.12.2019 року по 31.01.2023 року з урахуванням фактично виплачених сум склала 380 801,68 грн. Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року по справі № 420/5032/23, яке набрало законної сили 27.06.2023 року, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 і сума доплати пенсії з 01.02.2023 року по 30.09.2023 року з урахуванням фактично виплачених сум склала 6 379,34 грн. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. З огляду на це питання щодо суми, розрахункової на виконання рішення суду по справах № 420/5901/22 та № 420/5032/23 можливо буде розглянуто лише за наявності судового рішення на користь правонаступника.

У судове засідання 02.07.2025 року сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином. Від представника ОСОБА_1 адвоката Панчошак О.Д. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивачки. Відповідач та третя особа про причини неявки суд не повідомили.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 07.07.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Суд вважає за необхідне окремо відзначити, що ця справа підлягає розгляду саме за правилами цивільного судочинства, адже предметом позовних вимог є захист цивільних (спадкових) прав спадкоємця на отримання належного їй спадкового майна, яке протиправно утримує у себе інша особа.

При цьому, належним відповідачем за цими вимогами є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області, адже за змістом ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме на Пенсійний фонд покладено, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.

Правильність вищевказаних висновків суду в частині юрисдикції спору та в частині належності відповідача підтверджується практикою Верховного Суду, яка відображена в постанові від 14 червня 2018 року по справі № 527/346/16-ц.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 року у справі № 420/5901/22, яке набрало законної сили 22.07.2022 року, адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державна установа Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Суд вирішив: Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №33/36-2537 від 02 серпня 2021 року, виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області станом на листопад 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції від 11.11.2015 року № 988. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення № 33/36-2537 від 02 серпня 2021 року, виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області станом на листопад 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції від 11.11.2015 року № 988, у відповідності до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, а також провести з 01 грудня 2019 року відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року у справі № 420/5032/23, яке набрало законної сили 27.06.2023 року, позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Суд вирішив: Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_2 в нарахуванні та виплаті з 01.02.2023 року доплати до пенсії в розмірі 2000 грн згідно з постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб». Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити з 01.02.2023 року ОСОБА_2 доплату до пенсії в розмірі 2000 грн згідно з постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовити..

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12.07.2024 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 64 роки, про що складено відповідний актовий запис № 1269. (а.с. 17)

ОСОБА_1 є дружиною та спадкоємицею ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 13.06.1981 року, актовий запис № 13 (а.с. 16)

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як і поняття «цивільних прав і обов`язків», концепція «майна» в розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному праві: певні інші права та інтереси, які становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном».

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України(стаття 1219 ЦК України).

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються на норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Наведене вище дає підстави для висновку, що Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в ч. 1 цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у ч. 1 цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у ч. 1 цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений ч. 2 цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч.ч. 1, 2 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 липня 2020 року по справі № 750/8819/19, від 20 лютого 2020 року по справі № 428/5418/18.

Разом з тим, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналіз зазначених приписів статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також подібних за змістом приписів статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Саме такий висновок викладено в постанові ВС від 02.10.2024 року справа № 201/11074/23.

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_2 , 1960 року народження, відкрилася спадщина.

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (ст. 1227 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Позивачка є спадкоємцем першої черги (ст. 1261 ЦК України), яка в установлений законом строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, прийняла спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_2 , як спадкоємиця за законом у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу ПФУ не впливає на розмір виплат та не надає органам ПФУ права на обмеження цих виплат. Видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено менший розмір недоотриманої спадкодавцем пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови спадкоємцю у задоволенні позову про стягнення усіх нарахованих сум.

03.02.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом № 2778-242/Б-02/8-1500/25 повідомило ОСОБА_1 , що суми пенсії, які підлягають виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини; головним управління на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 по справі № 420/5901/22 ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії. (а.с. 22)

З листа ГУ ПФУ в Одеській області від 25.04.2025 року судом вбачається, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 року по справі № 420/5901/22, яке набрало законної сили 22.07.2022 року, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 і сума доплати пенсії з 01.12.2019 року по 31.01.2023 року з урахуванням фактично виплачених сум склала 380 801,68 грн. Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року по справі № 420/5032/23, яке набрало законної сили 27.06.2023 року, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 і сума доплати пенсії з 01.02.2023 року по 30.09.2023 року з урахуванням фактично виплачених сум склала 6 379,34 грн. (а.с. 26)

У свою чергу відмова пенсійного органу у виплаті ОСОБА_1 таких сум є підставою для звернення останньої до суду із позовом за захистом своїх прав.

Таким чином, судом установлено наявність спору між позивачем та відповідачем з приводу спадкового майна та спадкової маси, порядку виплати спадкового майна.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01 травня 2023 року у справі № 520/926/21, від 16 травня 2023 року у справі № 420/288/21, від 27 вересня 2023 року у справі № 420/16546/21, від 13 лютого 2024 року у справі № 240/17105/21, від 15 лютого 2024 року у справі № 420/25417/21, від 11 квітня 2024 року у справі № 280/737/19, від 03 липня 2024 року у справі № 420/8083/20 та інших.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна.

Враховуючи викладене суд вважає, що такі позовні вимоги є ефективним способом захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивачки.

Суд, враховуючи стандарти доказування у цивільній справі, баланс прав та інтересів сторін спору, дійшов висновку, що суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки не отримана сума пенсії є спадковим майном, на яке має право позивачка як спадкоємець першої черги відповідно до ст. 1227 ЦК України.

За таких обставин суд приходить висновку, що до складу спадкової маси входить і сума недоотриманої спадкодавцем позивача суми пенсії в розмірі 387 181,02 грн. (380 801,68 грн.+6 379,02 грн.), яка не включена до складу свідоцтва про право на спадщину.

Відтак, за позивачкою підлягає визнанню як право на вказану суму, яка належала померлому так і право на отримання вказаної суми з відповідача з огляду на правове мотивування, вказане судом і позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відмова у виплаті пенсії, що була нарахована та не була виплачена за життя спадкоємця, є втручанням у права, гарантовані Конвенцією, що свідчить про порушення права позивачки на володіння майном.

Згідно із ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити нарахування та виплату спадкодавцю підвищення до пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії.

Виходячи з викладеного суд встановив порушення відповідачем права мирного володіння майном, до якого також відноситься і пенсія, відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на що позивачка має право за законом.

Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

У зв`язку із тим, що позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

У зв`язку з вищевикладеним позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 328, 1216-1218, 1227, 1261 ЦК України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення»,ст.ст. 10-13, 43, 49, 89, 95, 131, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа: приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Одеської області Бучацький Володимир Якович, про визнання права власності у порядку спадкування за законом на грошові кошти недоотриманої пенсії та їх стягнення - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом на нараховані грошові кошти недоотриманої за життя пенсії, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 за рішеннями Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/5901/22 в розмірі 380 801,68 грн. та у справі № 420/5032/23 в розмірі 6 379,34 грн.

Стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області (, м. Одеса, вул. Канатна, 83) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) грошові кошти недоотриманої за життя пенсії, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 за рішеннями Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/5901/22 в розмірі 380 801,68 грн. та у справі № 420/5032/23 в розмірі 6 379,34 грн., у загальному 387 181 (триста вісімдесят сім тисяч сто вісімдесят одна) гривня 02 копійки.

Стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області (, м. Одеса, вул. Канатна, 83) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 07.07.2025 року.

Суддя: Домусчі Л.В.