Справа № 472/771/25
Провадження №2-о/472/50/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2025 року селище Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
судового засідання - Чорної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у с-щі Веселинове Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Веселинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,
07 липня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Веселинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.
Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України в с. Новоолександрівка Старобільського (Біловодського) району Луганської області помер її батько ОСОБА_2 , де й було зареєстровано його смерть та видане відповідне свідоцтво. Оскільки документ про смерть її батька виданий органами влади на тимчасово окупованій території України, то він в силу вимог законодавства України є недійсним і не створює правових наслідків та не може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення державної реєстрації смерті. В зв`язку з цим, вона як дочка померлого, звернулась до суду та просить встановити факт смерті її батька ОСОБА_2 . Встановлення даного факту їй необхідне для отримання свідоцтва про смерть відповідно до чинного законодавства України.
Заявник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Губська Ю.О. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином. До суду 08 липня 2025 року подали заяви про розгляд справи без їх участі та просили задовольнити заяву.
Представник Веселинівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином. 09 липня 2025 року від начальника Веселинівського відділу ДРАЦС Латій В. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відділу.
Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України в с. Новоолександрівка Старобільського (Біловодського) району Луганської області помер батько заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Турчинці Городоцького району Хмельницької області.
Відповідно до відмови Веселинівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04 липня 2025 року (а.с. 5) ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_2 , оскільки заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 пред`явлено документи, форма яких не має юридичної сили на території України.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6) та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 заявник ОСОБА_1 дійсно є дочкою ОСОБА_2 , що дає їй право на звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті її батька.
Згідно з ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи, на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Згідно з п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.
Частиною 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Село с. Новоолександрівка Старобільського (Біловодського) району Луганської області станом день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було та зараз є тимчасово окупованою територією України, відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376.
Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Встановлення даного факту має юридичне значення для заявниці та необхідне для державної реєстрації смерті її батька органом державної реєстрації актів цивільного стану.
Факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів:
- фотографією тіла померлого ОСОБА_2 (а.с. 12);
- фотографією здійснення поховання померлого ОСОБА_2 (а.с. 11, 13);
- фотографіями листування в месенджері "Viber" заявника ОСОБА_1 із дружиною померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .
Копії лікарського свідоцтва про смерть та свідоцтва про смерть ОСОБА_2 у заявника відсутні, оскільки дружина померлого - ОСОБА_3 відмовилась надавати їх заявнику.
При оцінці вищезазначених доказів в даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», відповідно до яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися.
Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.
На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичною смертю особи на тимчасово окупованій території України, відсутністю у заявниці можливості зареєструвати смерть її батька, оскільки будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані, чи призначені у порядку, не передбаченому законом, та неможливістю проведення державної реєстрації смерті у відповідності із Законами України, в зв`язку із відмовою відділу ДРАЦС в такій реєстрації, суд вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її батька ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України.
Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Веселинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, - задовольнити.
Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Турчинці Городоцького району Хмельницької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України в с. Новоолександрівка Старобільського (раніше - Біловодського) району Луганської області.
Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко