Провадження №2-з/522/381/25
УХВАЛА

про забезпечення позову до подання позовної заяви

07 липня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Донцов Д.Ю., розглянувши заяву представника Акціонерного товариства «ОТП БАНК» - адвоката Яшина О.С. про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «ОТП БАНК» адвокат Яшин О.С. 02.07.2025 р. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, відповідно якої визначив наступних осіб, які можуть отримати статус учасників справи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Відповідно вимог заяви, представник просить накласти арешт на предмет іпотеки: квартира, загальною площею 178,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 за Договором іпотеки №ML-501/222/2005 від 13.12.2005 року; заборонити будь-яким особам здійснювати будь-які дії з відчуженням, передачі в користування чи обтяження квартири, загальною площею 178.2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; зобов`язати державного реєстратора внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про заборону вчинення реєстраційних дій щодо квартири, загальною площею 178.2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В обґрунтування заяви зазначено, що 13.12.2005 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним «Райффайзенбанк Україна», наразі АТ «ОТП Банк», було укладено Кредитний договір № МL-501/222/2005 , згідно з яким Боржник отримав у Банку кредит в розмірі 100 000.00 доларів США з цільовим використанням придбання нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири загальною площею 178,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Для забезпечення виконання умов Кредитного договору між Позичальником та Банком було укладено Договір іпотеки №МL-501/222/2005 від 13.12.2005 року, згідно умов якого вищевказана квартира є предметом іпотеки.

Зазначений Договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В., зареєстровано в реєстрі за №7332 та ним же було накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі майна: квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 до припинення чи розірвання договору іпотеки; зареєстровано в реєстрі за №197.

У наступному, 25.03.2016 року сторони Договору іпотеки погодили внесенням змін до нього згідно Договору про внесення змін №1.

Внаслідок порушення виконання кредитних зобов`язань Боржником, Банк звернувся до Приморського районного суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, справа №522/12400/20, суддя Свячена Ю.Б., наслідком розгляду якої стало винесення 21.10.2021 року заочного рішення, яким позовні вимоги АТ «ОТП Банк» було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за Кредитним договором №МL-501/222/2005 від 13.12.2005 року у розмірі 1416609 (один мільйон чотириста шістнадцять тисяч шістсот дев`ять) гривень 89 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 21249 (двадцять одна тисяча двісті сорок дев`ять) гривень 15 коп.

Після набрання сили судовим рішенням, АТ «ОТП Банк» 15.09.2022 року було отримано виконавчий лист, на підставі якого 28.09.2022 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. було відкрито виконавче провадження №69954170.

В межах відкритого виконавчого провадження, 28.09.2022 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. було винесено постанову про арешт майна Боржника та постанову про звернення стягнення на майно Боржника.

Станом день звернення з цією заявою до суду, ОСОБА_1 не здійснили жодного погашення боргових зобов`язань з дня винесення Приморським районним судом рішення про стягнення заборгованості по справі, рішення суду не виконано, виконавче провадження №69954170 відкрито.

Водночас, під час перевірки стану предмету іпотеки шляхом отримання Інформації з Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 згідно з інформаційної довідки №432845608 від 25.06.2025 року було виявлено, що власником квартири є вже не ОСОБА_1 , а громадянин ОСОБА_2 .

Згідно даних інформаційної довідки встановлено, що ОСОБА_2 володіє квартирою на праві власності з часткою 1/1 з 22.12.2022 року на підставі договору дарування квартири, серія та номер:1189, виданий 22.12.2022 року.

Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 65885777 від 22.12.2022 17:57:22, приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області.

Тобто, відбулося відчуження предмета іпотеки, який належав ОСОБА_1 за Договором іпотеки №МL-501/222/2005 від 13.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В. (реєстровий №7332) без згоди на відчуження зі сторони АТ «ОТП Банк» як іпотекодержателя та під час відкритого виконавчого провадження №69954170 з винесеними у його межах постановами про арешт майна Боржника та постановою про звернення стягнення на майно.

Також, згідно з даними інформаційної довідки невідомим чином було знято заборону на відчуження зазначеного в договорі майна: квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 до припинення чи розірвання договору іпотеки; зареєстровано в реєстрі за №197.

Заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ОТП Банк» згідно рішення Приморського районного суду м.Одеса від 21.10.2021 року по справі №522/12400/20 не погашена, Договір іпотеки №МL-501/222/2005 від 13.12.2005 року є діючим, виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_1 №69954170 відкрито.

АТ «ОТП Банк» згоди на відчуження предмета іпотеки не давав та не ініціював зняття нотаріальної заборони на відчуження щодо предмета іпотеки за реєстровим №197.

Тому є обґрунтовані підстави вважати, що реєстрація права власності на підставі договору дарування квартири у АДРЕСА_1 на громадянина ОСОБА_2 є недійсною.

Заява про забезпечення позову подано до суду до подачі позовної заяви на підставі положень ст.149, 152 ЦПК України, представник зазначає, що АТ «ОТП Банк» звернеться з позовною заявою про визнання правочинів недійсними та звернення стягнення на предмет іпотеки до Приморського районного суду м.Одеси протягом десяти днів. Ціна позову, про забезпечення якого просить заявник 1 416 609,89 грн. Паспортні дані та РНОКПП нового власника предмету іпотеки ОСОБА_2 банку не відомі.

Розглянувши заяву, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом.

На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи подальше вчинення дій, що можуть порушити права та інтереси позивача, поновлення яких є предметом судового розгляду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, пошкодити, знищити чи знецінити його.

Судом встановлено, що АТ «ОТП БАНК» під час перевірки стану предмету іпотеки шляхом отримання Інформації з Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , виявив, що власником квартири, що є предметом іпотеки є вже не ОСОБА_1 , а громадянин ОСОБА_2 . Представник зазначає, що АТ «ОТП Банк» згоди на відчуження предмета іпотеки не давав та не ініціював зняття нотаріальної заборони на відчуження щодо предмета іпотеки за реєстровим №197.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

У даній випадку АТ «ОТП Банк» зазначає, що звернеться з позовною заявою про визнання правочинів недійсними та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зважаючи на наведене, суд вбачає наявність підстав для забезпечення позову обраним позивачем способом в межах позовних вимог, які представник має намір пред`явити, оскільки дійсно існує імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів у разі задоволення позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Між тим, питання обґрунтованості позовних вимог перевіряються судом під час розгляду справи по суті і не мають розглядатися при забезпеченні позову, оскільки дана процесуальна дія є оперативним заходом, що вживається для забезпечення виконання рішення суду у разі його потенційного задоволення.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заяви про забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про забезпечення позову підлягають частковому задоволенню. Суд відмовляє у задоволенні вимог заяви в частині зобов`язання державного реєстратора внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про заборону вчинення реєстраційних дій, оскільки дана вимога є визначенням порядку виконання ухвали суду, саме по собі накладення арешту на нерухоме майно підлягає реєстрації в реєстрі речових прав, крім того суд вважає недоцільним забезпечення позову шляхом заборони користування нерухомим майном, оскільки в межах позовних вимог, які представник планує подати до суду, невжиття такого заходу забезпечення позову не утруднить ймовірне виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Акціонерного товариства «ОТП БАНК» - адвоката Яшина О.С. про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити частково.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: квартиру, загальною площею 178.2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Заборонити будь-яким особам здійснювати будь-які дії з відчуження або обтяження квартири, загальною площею 178.2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Донцов Д.Ю.