Справа № 297/500/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 липня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 травня 2020 року, ухвалене головуючим суддею Фейір О.О. у справі за позовом ПАТ «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії

встановив:

У березні 2020 року ПрАТ «Закарпаттяобленерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час обстеження представниками ПрАТ «Закарпаттяобленерго» електроустановки споживача ОСОБА_1 було виявлено постійний магніт на засобі обліку лічильнику, в результаті впливу якого лічильний механізм зупиняється або недораховує спожиту електричну енергію, внаслідок чого спожита електрична енергія не оплачувалась споживачем у повному обсязі. Такими діями відповідача порушено Правила користування електричною енергією для населення та Правила роздрібного ринку електричної енергії.

У результаті вчиненого відповідачем порушення ПрАТ «Закарпаттяобленерго» заподіяно збитки в сумі 17 353,50 грн, що становить вартість 4 340 кВт/год недооблікованої електричної енергії.

Посилаючись на викладене, ПрАТ «Закарпаттяобленерго» просило стягнути з ОСОБА_1 вартість не облікованої електричної енергії в розмірі 17 353,50 грн та судові витрати у справі.

Заочним рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 травня 2020 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» вартість не облікованої електричної енергії в розмірі 17 353,50 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

18 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 травня 2020 року залишено без розгляду.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 12 липня 2021 року ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2020 року залишено без змін.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» 2 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги.

У решті заяву ПрАТ «Закарпаттяобленерго» про розподіл судових витрат залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 липня 2021 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовлено.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 травня 2020 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вказує, що 21.02.2019 представники ПАТ «Закарпаттяобленерго» надали йому примірник Акту про порушення № 122580 від 21.02.2019, який він вважає незаконним та недійсним.

Акт був складений с суттєвими порушеннями, з ознаками вчинення кримінальних правопорушень, внаслідок яких Акт є незаконним, оскільки в результаті таких дій має ознаки фальсифікації щодо наявності нібито пошкоджень приладів обліку та нібито постійного магніту.

Представники ПАТ «Закарпатобленерго» проникли на його земельну ділянку без його добровільної згоди у його відсутність та відсутність будь кого з членів сім`ї, шляхом злому замка на вхідних дверях в огорожі з вулиці у двір, тобто умисно вчинили такі дії, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень та які заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом моїм правам та інтересам. Після того, як він приїхав додому, то згодом представники ПАТ «Закарпаттяобленерго» принесли в руках з вулиці металевий предмет та заявили, що це магніт, який вони забрали з лічильника в моєму дворі у мою відсутність.

Доказом фальсифікації Акту є також неправдиве зазначення про наявність пошкодження приладу обліку у вигляді розбитого скла та пошкодження цілісності корпусу. Відсутність таких пошкоджень може бути підтверджено шляхом огляду лічильника № 810790, який був знятий та вилучений. Доказом недобросовісних дій працівників «Закарпаттяобленерго» є той факт, що вони не надали йому Акт про пломбування лічильника, ні Акт про передачу на заміну іншого лічильника, пломб, індикаторів впливу магнітного поля.

Крім того, Акт не підписаний ним як споживачем та в такому не зазначено відмову споживача від підпису, не містить підписів свідків. Тому, отримані в результаті незаконних дій (незаконне проникнення) докази є неналежними доказами, а відповідно не повинні враховуватися під час вирішення справи.

Вважає, що розглянувши справу за відсутності відповідача, порушивши його конституційні права на участь у судовий захист та правничу допомогу, порушивши його право бути учасником судового розгляду та не взявши до уваги вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, суд порушив право відповідача на участь у судовому засіданні, що позбавило його можливості під час розгляду справи надати пояснення, висловити заперечення та звернути увагу суду на ті обставини, які могли бути важливими для її правильного вирішення.

Суттєвими порушеннями процесуального права, крім неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи, є порушення порядку винесення заочного рішення. Так, ухвала про перехід до заочного розгляду справи не виносилась. Крім того, у матеріалах справи відсутня позиція позивача про те, що вони не заперечують проти заочного розгляду справи.

Вважає, що оскільки рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

У дане судове засідання з`явились: відповідач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу, заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача адвокат Мензак Ю.Ю. повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку від 11.02.2025 (Т2 а.с.165-166).

Адвокат Кльофа В.І., який діє в інтересах ПАТ «Закарпаттяобленерго», просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між ПАТ «Закарпаттяобленерго» та ОСОБА_1 укладено договір №406-735 від 30.01.2008 про користування електричною енергією (Т1 а.с.10).

Пунктом 1 Договору передбачено, що енергопостачальник бере на себе зобов`язання постійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 3 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим Договором.

Пунктом 11 Договору зазначено обов`язки споживача, які зокрема полягають у тому, що споживач повинен забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку та забезпечувати доступ представникам енергопостачальника, які пред`явили свої службові посвідчення, до квартири або іншого об`єкта для обстеження приладу обліку, електроустановок та електропроводки.

Пунктом 20 зазначається, що споживач несе відповідальність за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Планова заміна електролічильника у споживача ОСОБА_1 здійснювалась 11.03.2014 згідно завдання № НОМЕР_1 , 29.07.2016 згідно завдання № НОМЕР_2 та безпосередньо після за фіксування порушення 21.02.19 згідно завдання № НОМЕР_3 (Т1 а.с.11-14).

Згідно Акту про порушення №122580 від 21.02.2019, за місцем проживання відповідача ОСОБА_1 виявлено порушення п. 5.5.5 та п. 2.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №312, останнім, оскільки виявлено пошкодження приладів обліку, розбите скло, пошкодженння цілісності корпусу, та виявлено постійний магніт на засобі обліку (лічильнику) в результаті впливу якого лічильник зупиняється або недораховує спожиту електроенергію (Т1 а.с. 16-17).

Розпорядженням №14 Берегівського РЕМ ПАТ «Закарпаттяобленерго» від 21.01.2019 затвреджено склад комісії щодо розгляду вищезазначеного порушення (Т1 а.с.18-20).

ОСОБА_1 05.03.2019 звернувся до Голови комісії Берегівського РЕМ із заявою про відкладення розгляду акту про порушення комісією та відправку такого на експертизу (Т1 а.с.21).

Протоколом від 05.03.2019 №61 засідання комісії з розгляду Актів про порушення відкладено розгляд комісією акта про порушення на 18.03.2019 (Т1 а.с.22).

Відповідно до акту проведення експертизи лічильника електроенергії №292 від 18 березня 2019 року, за результатами проведеної експертизи, лічильник заводський №810790 типу СА4У-И672М, 1984 року випуску, пломби ДП+ОТК ІV кв. 2013 р., не придатний. При перевірці на стенді похибка лічильника перевищує допустимі норми, внаслідок зміни технічних характеристик постійних магнітів, вмонтованих в лічильник, що виникли під дією зовнішнього магнітного поля постіного магніту (вилученого під час складання акту про порушення). При встановленні на лицьову частину корпусу (піднесенні до корпусу) лічильника, а також при піднесенні до лицьової частини корпусу лічильника, вилученого магніту, лічильник електроенергію не обліковує (Т1 а.с. 23).

Протоколом засідання комісії з розгляду Актів про порушення №74 від 19.03.2019 затверджено Акт про порушення №122580 від 21.02.2019 та визначено, що ОСОБА_1 повинен сплатити 17 619,65 гривень за 4 340 кВт електроенергії. Споживач не погодився з таким висновком комісії (Т1 а.с.24-27).

Внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №312, діями ОСОБА_1 ПрАТ "Закарпаттяобленерго" завдано матеріальну шкоду в розмірі 17 353, 50 грн., що становить 4 340 кВт/год. недооблікованої електричної енергії, що стверджуєть рахунком обсягу та вартості не облікованої електричної енергії за Актом про порушення №122580 від 21 лютого 2019 року (Т1 а.с. 31).

12.04.2019 ПАТ «Закарпаттяобленерго» направило ОСОБА_1 повідомлення про наявну описку при оформленні протоколу №27-04/2019 від 04.04.2019 (Т1 а.с.33).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною першою статті 47 Закону України «Про ринок електричної енергії»

у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено що оператору системи розподілу забороняється здійснювати діяльність

з виробництва та/або передачі, та/або постачання електричної енергії, крім випадків, визначених частиною одинадцятою цієї статті.

Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затверджені постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Згідно з пунктом 1.2.7 глави 1.2 розділу І ПРРЕЕ постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Відповідно до підпункту 20 пункту 5.5.5 глави 5.5 розділу V ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Згідно з підпунктом 3 пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу І ПРРЕЕ акт про порушення документ установленої форми, який складається для фіксації факту порушення споживачем цих Правил та який є підставою для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії.

Відповідно до пункту 8.2.4 глави 8.2 розділу VІІІ ПРРЕЕ у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором.

Згідно з пунктом 8.2.5 глави 8.2 розділу VІІІ ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформлюється акт про порушення.

В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення

з посиланням на відповідні пункти цих Правил або методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором, та вихідні дані, необхідні для визначення обсягу необлікованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт про порушення підписується представником оператора системи та споживачем або представником споживача.

У разі відмови споживача або представника споживача підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо він підписаний уповноваженим представником оператора системи та двома незаінтересованими особами (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення їх осіб.

Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта про порушення та викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які зазначаються в акті про порушення або надаються (надсилаються) оператору системи окремим письмовим повідомленням.

Відповідно до пункту 8.2.6 глави 8.2 розділу VІІІ ПРРЕЕ на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Комісія з розгляду актів про порушення створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з 3 уповноважених представників оператора системи.

Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу.

У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором, та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків.

Порядком визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2006 року № 122 (далі Порядок № 122), визначено, що обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акта виявлених порушень, складеного відповідно до методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої НКРЕ.

Розрахунок вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, здійснюється за встановленими для відповідної групи споживачів тарифами, що діяли у період порушення.

На підставі акта виявлених порушень енергопостачальник розраховує розмір завданих внаслідок викрадення електричної енергії збитків та надсилає споживачеві електричної енергії рахунок для їх оплати.

Споживач електричної енергії здійснює оплату зазначених збитків протягом

30 днів після отримання рахунка.

У разі відмови споживача відшкодувати збитки підтвердження факту викрадення електричної енергії та стягнення збитків здійснюється у судовому порядку.

Рішення енергопостачальника щодо визначення розміру та порядку відшкодування збитків, завданих йому внаслідок викрадення електричної енергії, може бути оскаржено в установленому законом порядку.

Згідно з пунктом 1.2 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 (далі Методика), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, яка втратила чинність 27 липня 2019 року, Методика застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (електропередавальною організацією) (далі енергопостачальник) при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Відповідно до підпункту 6 пункту 2.1 Методики вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою,

з урахуванням вимог ПКЕЕ та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕ, зокрема, підключення до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, електроустановок, струмоприймачів або електропроводки поза розрахунковими приладами обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку.

Пунктом 2.4 Методики передбачено, що у разі виявлення у споживача порушень ПКЕЕ, зазначених у підпунктах 14, 6 пункту 2.1 Методики, та за умови наявності договору про постачання електричної енергії для потреб струмоприймачів (електроустановок), щодо яких виявлено порушення, зазначених

у підпункті 5 пункту 2.1 Методики, сума до сплати має бути зменшена на величину вартості електричної енергії відповідно до виставлених споживачу за період порушення рахунків за точкою (точками) обліку, на якій (яких) було виявлено порушення. У разі, коли вартість електричної енергії відповідно до виставлених за період порушення рахунків за точкою (точками) обліку, на якій (яких) було виявлено порушення, менша вартості електричної енергії, оплаченої за період порушення, сума до сплати має бути зменшена на величину вартості оплаченої електричної енергії. В інших випадках споживачу виписується рахунок на всю розраховану суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів справи слідує та сторонами не оспорюється, що між ПАТ «Закарпаттяобленерго» та ОСОБА_1 наявні договірні відносини у сфері електропостачання.

ОСОБА_1 у своїх доводах апеляційної скарги зазначає, що вважає Акт про порушення №122580 від 21.02.2019 незаконним та сфальсифікованим, оскільки працівники ПАТ «Закарпаттяобленерго» вдерлися в його подвір`я, принесли з собою магніт та зазначають, що такий було встановлено на лічильнику внаслідок чого відбувалося несанкціоноване електроспоживання.

Вказує, що йому не було надано Акт про пломбування лічильника, ні Акт про передачу на заміну іншого лічильника, пломб, індикаторів впливу магнітного поля.

Крім того, Акт не підписаний ним як споживачем та в такому не зазначено відмову споживача від підпису, не містить підписів свідків. Тому, отримані в результаті незаконних дій (незаконне проникнення) докази є неналежними доказами, а відповідно не повинні враховуватися під час вирішення справи.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими доводами апеляційної скарги з огляду на наступне.

З 01 січня 2019 року діяльність оператора системи розподілу на ринку електричної енергії регулюється Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 №2019-VIII, Правилами роздрібного ринку електричної енергії затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, Кодексом систем розподілу, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №310 та Договором про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Слід зазначити, що договірні відносини між сторонами врегульовані договором №406-735 від 30.01.2008 про користування електричною енергією. Пунктом 28 такого договору передбачено, що договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення його дії жодна зі сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення.

Таким чином, договір №406-735 від 30.01.2008 слід вважати чинним на момент виникнення спірних правовідносин, оскільки такий сторонами не розривався та не оспорювався.

Навіть у випадку недійсності такого договору, фактом наявності правовідносин у сфері користування електроенергією є фактичне користування споживачем послугами енергопостачальника.

21.02.2019 працівниками ПАТ «Закарпаттяобленерго» складено Акт про порушення №122580, який оформлений згідно вимог п. 8.2.5. ПРРЕ, тобто містить: зміст виявленого порушення, параметри електричної установки, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення, підписи трьох представників ПАТ «Закарпаттяобленерго», відмову споживача у підписі та фото, відеоматеріали зафіксованого порушення (які йдуть додатком до даного акту).

Таким чином, доводи ОСОБА_1 з приводу неправильності складеного Акту про порушення не знаходять своє підтвердження, оскільки в даному акті містяться підписи трьох уповноважених представників ПАТ «Закарпаттяобленерго», відмова споживача від підпису та підпис свідків голови сільської ради та ОСОБА_3 .

Щодо втручання самих працівників в роботу лічильника, то такі доводи не підтверджені належними доказами та є бездоказовими припущеннями відповідача. Факт втручання в лічильник підтверджується проведеною експертизою №2925 від 18.03.2019 (Т1 а.с.23).

Крім цього, слід зазначити, що ОСОБА_1 не звертався у судовому порядку з вимогою про визнання Акту про порушення №122580 від 21.02.2019 недійсним, а тільки намагався оскаржити його в ПАТ «Закарпаттяобленерго».

Серед іншого, з доданих фото та відео фіксації порушення, апеляційним судом встановлено, що представники ПАТ «Закарпаттяенергозбут» прибули до домогосподарства споживача, замків на хвіртці не зламували, зайшли через двері, які були відчинені, захисна коробка в якій знаходився лічильник електричного струму був опломбований, завернутий в пакет, оглядове скло вдавлене, а на ній знаходився магніт, який впливав на роботу електролічильника.

При фіксації порушення споживання електроенергії був присутній сільський голова, а також працівник правоохоронних органів.

Писанюком Л.М. у судовому засіданні 08.07.2025 було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи відповіді з Берегівського відділу поліції про припинення розгляду його звернення щодо неправомірного проникнення на приватну власність. Таке клопотання було задоволено та долучено до матеріалів справи дану відповідь, з якої вбачається, що Берегівський відділ поліції констатував відсутність ознак кримінального правопорушення передбаченого ККУ, так як в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини.

Тобто, відповідач не довів незаконності дій працівників ПАТ «Закарпаттяобленерго» та не надав доказів, які б свідчили про незаконне проникнення в його подвір`я, що також спростовується доданими відеоматеріалами фіксації порушення.

Щодо процесуальних порушень ОСОБА_1 зазначає, що порушено порядок винесення заочного рішення, а саме відсутня ухвала про перехід до заочного розгляду справи.

Так, ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 18.03.2020 відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати у спрощеному порядку з викликом сторін.

06.05.2020 Берегівським районним судом Закарпатської області ухвалено заочне рішення. Однак, заочне рішення ухвалюється у випадку розгляду справи без виклику сторін, а тому, слід констатувати, що судом першої інстанції порушено процедуру розгляду справи.

Апеляційний суд скасовує заочне рішення Берегівського районного суду Закарпатської області на підставі п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, та постановляє нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу поданою адвокатом Чекан В.В. (професійне адвокатське об`єднання «Правовий альянс»), яка діє від імені ПАТ «Закарпаттяобленерго», було заявлено клопотання про розподіл судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу. За свої послуги з ведення справи в апеляційному суді адвокатське об`єднання просить задовольнити суму витрачених позивачем коштів на юридичний супровід справи в сумі 5 000 гривень.

На підтвердження надання даних послуг адвокат Чекан В.В. додала: Витяг з договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 за №1, укладеного між ПАТ «Закарпаттяобленерго» та Професійним адвокатським об`єднанням «Правовий альянс» від 21.06.2023, Додаток №89/1 до договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 за №1 від 21.06.2023, Додаткову угоду №4 до договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 за №1 від 30.12.2023 та рахунок №110 від 31.10.2023 на суму 5 000 грн за написання апеляційної скарги, платіжну інструкцію №8896 від 02.11.2023 на суму 5 000 грн.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

З огляду на викладене вище відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі N 755/9215/15 (провадження N 14-382цс19) зазначено, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року в справі №757/29103/20 (провадження №61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

Європейський суд з прав людини також підкреслює, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв: реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (справа «East/West Alliance Limited v. Ukraine» від 23.01.2014).

Незважаючи на відсутність заперечень з боку позивача щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати багато факторів, які впливають на відшкодування таких витрат, зокрема: на час витрачений адвокатом щодо підготовки процесуальних документів, участі в судових засіданнях, складності справи та значимості дій адвоката під час здійснення представництва.

Таким чином, враховуючи час розгляду справи апеляційним судом, складність справи та участь адвокатського об`єднання в даній справі, апеляційний суд приходить до обґрунтованих висновків щодо задоволення заявленої суми в частковому еквіваленті, а саме в межах 1 000 гривень.

У зв`язку з задоволенням позову, з урахуванням приписів статті 141 ЦПК України судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову 2 102,00 гривні, а також витрати на правничу допомогу в апеляційній інстанції 1 000 гривень, слід віднести на рахунок відповідача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись нормами статей 12, 18, 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Заочне рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 травня 2020 року скасувати та постановити у даній справі нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», , юридична адреса: 89412, с. Оноківці вул. Головна, 57, Ужгородський район, Закарпатська область грошові кошти у розмірі 17 353,50 гривні вартості не облікованої електричної енергії та судові витрати у розмірі 2 102,00 гривні судового збору та у розмірі 1 000,00 гривень витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 липня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: