ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1942/21 Номер провадження 22-ц/814/1656/25Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект»

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 січня 2025 року, ухвалене суддею Андрієць Д.Д.

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,1 кв.м. в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24.09.2007 в сумі 1948383,95 грн., шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки предмету іпотеки, що становить 698252 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.09.2007 між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит. На підставі договору факторингу, право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Кей-Колект». Станом на 11.10.2021 заборгованість за кредитним договором становить 1838262 грн. (відповідно до розрахунку, наданого 28.10.2021).

Виконання зобов`язань за кредитним договором було забезпечено іпотекою за договором від 24.09.2007, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 . Предметом іпотеки є зокрема квартира, загальною площею: 72,1 кв.м, житловою площею: 45,2 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Ринкова вартість предмета іпотеки становить 698252 грн.

Станом на момент звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки зобов`язання відповідача, які виникли з кредитного та іпотечного договорів не виконанні, заборгованість по договору не погашена.

Зазначив, що рішення про анулювання (прощення) боргу за кредитним договором було прийнято ТОВ «Кей-Колект» виключно за умови набуття ним права власності на предмет іпотеки в порядку визначеному Законом України «Про іпотеку». Фактично прощення боргу не відбувалося, а лист надісланий позичальнику (іпотекодавцю) це інформаційне повідомлення в силу Податкового кодексу України. Анулювання залишку боргу відбулося не через прощення боргу, а через набуття іпотекодержателем право власності на предмет іпотеки, яке в подальшому було скасоване.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 січня 2025 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що рішення кредитора про прощення боргу є чинним, що є підставою для припинення основного зобов`язання, тому іпотека, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», також вважається припиненою.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ТОВ «Кей-Колект», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем не спростовано факт порушення основного зобов`язання та не надано жодного доказу який би свідчив про виконання рішення суду.

Рішення про анулювання (прощення) боргу за кредитним договором було прийнято ТОВ «Кей-Колект» виключно за умови набуття ним права власності на предмет іпотеки в порядку визначеному Законом України «Про іпотеку». Анулювання залишку боргу відбулося не через прощення боргу, а через набуття іпотекодержателем право власності на предмет іпотеки, яке в подальшому рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.09.2018 було скасовано.

Отже, скасувавши рішення про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на іпотечне майно, було відновлено становище сторін, що існувало до прийняття відповідного рішення, а тому повідомлення про анулювання залишку боргу втратило свою актуальність.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач в судове засідання не з?явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за йоговідсутності.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Олійник Л.М., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 24.09.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого останньому був наданий кредит в сумі 74300 доларів США зі строком користування ним з 24.09.2007 по 22.09.2017 зі сплатою відсотків з розрахунку 12,90 % річних, кінцевий темін повернення кредиту 22.09.2017 (а.с. 5-7).

24.09.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, предметом якої були квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 (а.с. 8-10).

Відповідно до п. 1.3 Договору іпотеки, іпотекою за цим Договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, які виникають з кредитного договору № 0 від 24 вересня 2007 року, кредитного договору №0 від 24 вересня 2007 року.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу за умовами якого клієнт зобов`язався передати у власність фактору, а фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Також цього ж дня між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір відступлення прав вимоги за договороми іпотеки, за яким цедент передав, а цесіонарій прийняв право вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у додатку № 1 до договору. За вказаним договором було передано право вимоги, в тому числі, до ОСОБА_1 . Вказана обставина встановлена судовими рішеннями по справі № 524/7310/13-ц (а.с.11-13, 131-135)

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 13 жовтня 2015 року по справі № 524/7310/13-ц позов ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором № 0 від 24 вересня 2007 року в розмірі 24 634,94 доларів США, що за курсом встановленим Національним Банком України станом на 13 жовтня 2015 року складає 537 478,56 грн. (а.с. 11-13).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2016 рішення Апеляційного суду Полтавської області від 13 жовтня 2015 року по справі 524/7310/13-ц в частині позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24 вересня 2007 року в розмірі 24 634,94 доларів США, що за курсом встановленим Національним Банком України станом на 13 жовтня 2015 року складає 537 478,56 грн, скасовано і в цій частині залишено в силі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 квітня 2015 року, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 24 вересня 2007 року залишено без задоволення.

25.11.2015 ТОВ «Кей-Колект» за вих. № 732467/И_4298 надіслало ОСОБА_1 повідомлення про анулювання боргу (а.с. 130).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2019 року залишено без змін рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.09.2018, яким скасовано рішення про державну реєстрацію від 31.07.2015 права власності ТОВ «Кей-Колект» на квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 (а.с. 148-153).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на припинення основного зобов`язання, в результаті чого іпотека також є припиненою.

Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга статті 11 Цивільного Кодексу України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до приписів статей 572, 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» та положеннями ст. 593 ЦК України іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора, передбачено статтею 605 ЦК України як підстава припинення зобов`язання.

Аналіз статті 605 ЦК України свідчить, що під прощенням боргу розуміють звільнення кредитором боржника від виконання обов`язку, що на ньому лежить, повністю або частково. За загальним правилом, прощенням боргу втілюється в односторонньому правочині.

Обов`язковою ознакою анулювання (прощення) кредитором заборгованості є повне припинення зобов`язання боржника перед кредитором, яке до цього існувало та не було виконано.

В матеріалах справи наявне повідомлення ТОВ «Кей-Колект» від 25.11.2015, яке адресоване ОСОБА_1 про анулювання боргу, в якому зазначено, що на підставі кредитного договору № 0 від 24.09.2007 станом на 31.07.2015 за ОСОБА_1 обліковується кредитна заборгованість у сумі 15142,65 Доларів США, що за курсом НБУ становить 327259,45 грн. ТОВ «Кей-Колект», як кредитор, повідомило відповідача, як платника податку на доходи фізичних осіб-боржника та військового збору, що рішення про анулювання (прощення) його кредитної заборгованості прийнято14.08.2015 (а.с. 130).

Доводи апеляційної скарги про те, що дане рішення про анулювання боргу було прийняте виключно за умови задоволення своїх вимог шляхом набуття права власності на предмет іпотеки не підтверджено належними та допустимими доказами.

В даному повідомленні про анулювання (прощення) боргу відсутня вказівка про те, що позивач прийняв рішення про анулювання боргу відповідача у зв`язку з реалізацією ТОВ «Кей-Колект» права на нерухоме майно, яким було забезпечено виконання вищезазначеного кредитного договору.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 756/11478/19 дійшов висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку свідчить про припинення зобов`язання боржника, кредитор не має правових підстав для прощення (анулювання) заборгованості за кредитним договором, оскільки та обставина, чи залишилося після вказаного позасудового врегулювання фактично невиконаною будь-яка частина основного зобов`язання, правового значення не має.

Посилання апелянта на те, що повідомлення про анулювання (прощення) боргу має лише інформативний характер, колегія суддів до уваги не приймає.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року в справі № 201/16327/16-ц (провадження № 61-43384св18) вказано, що "правочин є найбільш розповсюдженим юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин. До односторонніх правочинів, зокрема, відноситься: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини. При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) від однієї сторони. Між цим така сторона може бути представлена декількома особами, прикладом чого може виступати видання довіреності двома та більше особами, спільний заповіт подружжя та ін. Аналіз розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків).

В даній постанові зазначено, що звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора є безумовним одностороннім правочином.

Таким чином, у справі, що переглядається, прощення боргу втілене в односторонньому правочині кредитора. Недійсність такого одностороннього правочину законом прямо не встановлена, а тому в аспекті положень частини першої статті 204 ЦК України такий правочин є правомірним, якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто, він може бути оспорений лише в судовому порядку і належним способом захисту в такому разі має бути визнання правочину недійсним (пункт 2 частини другої статті 16 ЦК України).

Подібний за змістом висновок міститься у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 569/22588/18 (провадження № 61-17986св19), від 23 вересня 2020 року у справі № 497/1085/16-ц (провадження № 61-1684св19), від 11 січня 2023 року у справі № 758/2990/17 (провадження № 61-6756св22).

Доказів того, що позивач в судовому порядку визнав даний правочин, а саме анулювання (прощення) боргу ОСОБА_1 недійсним, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд першої інстанцій дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками суду.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.В. Чумак

Судді: Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук