Справа № 707/3697/24
Провадження № 2/712/1436/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді Пироженко В.Д.

за участю секретаря судового засідання Каплі А.С.

за участі відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" (адреса: 03126, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 6) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 04.01.2019 року між Товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z06.00615.004757840, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 59 909,00 грн. строком на 60 місяців та встановлено розмір процентної ставки 22% річних.

25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено договір Факторингу №01.02-31/23, у відповідності до умов якого АТ«Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ«СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ«Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників. За даним договором факторингу ТОВ«СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» за договором № Z06.00615.004757840 від 04.01.2019 року.

Відповідно до реєстру боржників, згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № Z06.00615.004757840 від 04.01.2019 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ«СВЕА ФІНАНС» складає 159 819,28 грн, з них: заборгованість за основним боргом 58 068,63 грн.; заборгованість за відсотками 40 233,86 грн.; заборгованість за іншими процентними платежами 61 516,79 грн.

Всупереч умов кредитного договору, відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання.

Просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 158 819,28 грн., та понесені судові витрати.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

На підставі ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

05.06.2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшло пояснення на позовну заяву позивача в якому зазначено, що позивачем безпідставно нараховано штрафні санкції за період користування кредитними коштами, оскільки з 18.05.2022 по 24.07.2024 року він проходив військову службу у лавах Збройних сил України. Крім того, його не було повідомлено про збільшення відсоткової ставки. Позивачем пропущено строк позовної давності , що є підставою для відмови у частині позовних вимог та нарахування пені. З часу оформлення картки позивач його жодного разу не повідомив про заборгованість та про наявність боргу. Крім того, сума нарахованих штрафних санкцій пеервищує саме тіло боргу. Просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задоволити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги позивача не визнав, просив в позові відмовити з мотивів викладених у поясненнях.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормамицивільного законодавства.

Судом встановлено, що 04.01.2019 року між Товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z06.00615.004757840, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 59 909,00 грн. строком на 60 місяців та встановлено розмір процентної ставки 22% річних.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору за допомогою електронного підписку одноразовим ідентифікатором.

25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено договір Факторингу №01.02-31/23, у відповідності до умов якого АТ«Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ«СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників.

За даним договором факторингу ТОВ«СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» за договором № Z06.00615.004757840 від 04.01.2019 року.

Відповідно до реєстру боржників, згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № Z06.00615.004757840 від 04.01.2019 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ«СВЕА ФІНАНС» складає 159 819,28 грн., з них: заборгованість за основним боргом 58 068,63 грн.; заборгованість за відсотками 40 233,86 грн.; заборгованість за іншими процентними платежами 61 516,79 грн.

Позивач вказує на існуючу заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за кредитним договором № Z06.00615.004757840 від 04.01.2019 року в сумі 159 819,28 грн.

Суд бере до уваги ту обставину, що відповідачем не оспорюється сам факт отримання кредиту, а лише сума заборгованості.

Як вбачається із додатку до паспорта споживчого кредиту, графіку щомісячних платежів та довідки - розрахунку заборгованості, відповідачу нарахована заборгованість за кредитним договором за нарахованими та несплаченими відсотками, станом на 25.07.2023 року, в сумі 40233,86 грн.

Разом тим, судом встановлено, що відповідач із 18.05.2022 по 24.07.2024 року проходив службу у Збройних Силах України, що підтверджено витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2024 року № 220.

Відповідно до ч. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Таким чином, нарахування відповідачу процентів за користування кредитними коштами за період з 18.05.2022 року по 25.07.2023 року є безпідставними. Суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума відсотків 38 408,10 грн. Саме такий розмір нарахування за вказаний період і береться судом до уваги.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст. 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України).

Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Ст.514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.

Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено вимоги до відповідача в частині стягнення основної суми боргу 58 068,63 грн з урахуванням відсотків в сумі 38 408,10 грн.

Разом з тим, суд вважає безпідставним нарахування відповідачу заборгованості за іншими процентними платежами в сумі 61 516 грн,79 коп.

Із додатку до паспорту споживчого кредиту вбачається, що дана сума є платою за обслуговування кредиту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 зазначила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу за місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості , яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частини п6ершої та другої статті 11, частини п`ятої ст.12 Закоуну України «Про споживче кредитування».

Отже вимога про стягнення боргу за плату по обслуговуванню кредиту щомісячно є нікчемною.

Відповідно до виписки наданої позивачем по кредитному договору за період з 04.01.2019 по 25.07.2023 року вбачається, що відповідач за даний період сплатив на користь банку 41 945 грн. Проте позивач, в позовній заяві не зазначає про погашення відповідачем заборгованості за договором кредиту даної суми.

Тому суд вважає вирахувати з заборгованості суму сплаченої відповідачем на погашення кредиту в сумі 41 945 грн.

З урахуванням вищевикладеного, суд прихїодить до висновку про задоволення вимог позивача частково та до стягнення з відповідача підлягає сума (58068,63 грн + 38408,10-41945) = 54531,73 грн.

Постільки відповідач є інвалідом 2 групи, травма якої пов`язана з проходженням військової служби, тому він звільняється від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.12,13,141,259,268,279, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 512, 514, 516, 526, 610, 625, 626, 627, 1054, 1055 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (код , місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6) заборгованість за кредитним договором № Z06.00615.004757840 від 04.01.2019 року в розмірі 54 531,73 грн.

В іншій частині позову позивачу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст рішення складений 14.07.2025

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6).

Відповідач: ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).