У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2025 Справа №2-5705/10 Провадження №6/607/45/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

за участі:

заявника ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики (розписок) та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

1. Стислий зміст заяви

14 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про видачу дублікату виконавчого листа № 2-5705/10 від 29 липня 2010 року, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 40 000 (сорок тисяч) гривень заборгованості, 20 600 (двадцять тисяч шістсот) гривень нарахованих процентів, 606 (шістсот шість) гривень в повернення сплаченого судового збору. Стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 150 гривень витрат на правову допомогу (а.с. 158, 159).

В обґрунтування вказаної скарги ОСОБА_1 зазначив, що втратив вказаний виконавчий лист № 2-5705/10.

2. Стислий зміст заперечень на заяву

Боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 своїм правом на заперечення на заяву не скористалися.

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав у повному обсязі, з мотивів викладених у ній, просив видати дублікат.

У судове засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1 , дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 липня 2010 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2010 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 40 000 (сорок тисяч) гривень заборгованості, 20 600 (двадцять тисяч шістсот) гривень нарахованих процентів, 606 (шістсот шість) гривень в повернення сплаченого судового збору.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 150 гривень витрат на правову допомогу

(а.с. 126, 127, 152, 153).

На підставі вказаних рішень було видано три виконавчі листи, які отримав ОСОБА_1 25 жовтня 2010 року, про що свідчить його підпис на заяві від 21 жовтня 2010 року (а.с. 157).

Відповідно до відповіді Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 9267 від 05 лютого 2025 року, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 24938370, з примусового виконання рішення виконавчий лист № 2-5705/10, виданий 15 жовтня 2010 року, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області. 15 листопада 2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно відомостей АСВП, станом на 05 лютого 2025 року вищевказаний виконавчий документ у відділ до примусового виконання повторно не надходив (а.с. 176).

Як вбачається з виконавчого провадження спецрозділ від 22 травня 2025 року та 23 травня 2025 року, ВП № 24938370, 26 жовтня 2010 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа 2-5705/10 від 15 жовтня 2010 року, який надійшов до виконавчої служби 25 жовтня 2010 року. 04 травня 2011 року державним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на майно боржника. 15 листопада 2011 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 (відсутність у боржника майна). Строк повторного пред`явлення 15 листопада 2012 року (а.с. 199 201, 203, 204).

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційного Суду України неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку;

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року № 8 вказано, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Про необхідність надання доказів втрати оригіналу виконавчого документа вказано також у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року (справа № 640/1347/17).

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено (постанова Верховного Суду від 17 листопада 2021 року, справа № 419/310/12).

Тож суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Відповідно до положень ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року (справа

№ 2-836/11) сформульовано правовий висновок щодо можливості відмови у видачі дубліката виконавчого листа з огляду на відсутність підстав для поновлення строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначила: « …у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання зазначений висновок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви» (пункт 35).

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили (постанова Верховного Суду від 01 серпня 2023 року, справа № 700/3521/15-ц).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 81 ЦПК України, вказує на те, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень й доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Суд зазначає, що видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Стягувач, в свою чергу, має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Тобто, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Заявником не надано суду жодного доказу, який би свідчив про втрату отриманих оригіналів виконавчих документів. Крім того, заявником не надано доказів, що він взагалі пред`являв виконавчі листи до виконання після 15 листопада 2011 року, коли йому було повернуто виконавчий лист № 2-2705/10.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази, а суд має обов`язково перевірити, чи не були виконані втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Таким чином, оскільки заявником не надано доказів втрати оригіналів виконавчих листів, як і доказів пред`явлення виконавчих листів до виконання, після 15 листопада 2011 року, коли йому було повернуто виконавчий лист № 2-2705/10, а видача їх дублікатів може призвести до подвійного стягнення, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог щодо видачі дублікатів виконавчих листів.

Крім того, стягувач звернувся із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки строк звернення до повторного пред`явлення сплив 15 листопада 2012 року.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду заяви

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення чинного законодавства, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що виконавчі листи було повернуто стягувачу 15 листопада 2011 року, доказів втрати їх оригіналів суду надано не було, при цьому стягувач звернувся до суду лише 14 лютого 2025 року, через 14 років, тобто після спливу строку пред`явлення виконавчих документів до виконання, беручи до уваги, що звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із основних критеріїв для задоволення такої заяви, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви стягувача про видачу дубліката виконавчого листа, адже стягувач звернувся про це із заявою до суду після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, суд зауважує і те, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин, пов`язаних із втратою виконавчих документів.

Ураховуючи те, що у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа відмовлено, судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції слід покласти на заявника в межах ним понесених.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76 78, 81, 89, 258 261, 273, 352 355, 447 453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики (розписок) відмовити.

2. Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції покласти на заявника в межах ним понесених.

3. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

4. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

6. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

7. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 16 червня 2025 року.

Головуючий суддя Т. І. Якімець