Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бессарабової Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

30.05.2025 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 17.07.2019 між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №001, відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 3 000,00грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому був збільшений, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним, у зв`язку з чим станом на 04.02.2025 утворилась заборгованість в загальній сумі 46708,67грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 27892,63грн., заборгованості за процентами 18816,04 грн.

Просить стягнути з відповідача вказанусуму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40грн.

Ухвалою суду від 02.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

30.06.2025 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнав та зазначив, що за змістом Заяви-приєднання сторони домовились про встановлення кредитного ліміту в сумі 3000,00, процентна ставка 47,88%. Однак в заяві не зазначено про домовленість сторін на збільшення кредитного ліміту. Посилання позивача на Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб як на невід`ємну частину кредитного договору є безпідставним, оскільки вона не підписана ним і матеріли справи не містять підтверджень, що саме з цими умовами договору ознайомився та погодився позичальник. Таким чином, немає підстав вважати, що сторони обумовили у визначений законом спосіб збільшення кредитного ліміту та ціну договору у формі проценті за користування кредитними коштами. Крім того, після закінчення 12 місячного строку кредитування позивач не мав права нараховувати проценти. У зв`язку з цим, підстав для стягнення з нього простроченої заборгованості за процентами в сумі 18816,04грн немає. Станом на 04.02.2025 відповідачем було сплачено процентів на загальну суму 12856,24грн,з яких 1852,64грн правомірно нараховані в межах строку кредитування, решта 11003,60грн сплачена ним банку безпідставно. З урахуванням вказаного розмір заборгованості за кредитом, який підлягає стягненню з нього, складає 16889,03грн. (27892,63грн 11003,60грн). Також вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду з цим позовом. Кредитний договір було укладено 17.07.2019, строк кредитування становив 12 міс. Будь-яких умов щодо продовження цього строку або позовної давності він не погоджував та угод з цього приводу не укладав. Тому позивач отримав право звернення до суду з цим позовом з 18.07.2020 і мав право реалізувати його до 18.07.2023. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Суд встановив, що 17.07.2019 відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ «ПУМБ» із Заявою №001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, особисто підписавши яку, підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), яка розміщена на сайті Банку в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняття ДКБО так і послуг, що можуть бути надані в процесу обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилась з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування.

Відповідно до вказаної заяви відповідач просив Банк відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривнях та видати кредитну картку НОМЕР_1 , на яку встановити кредитний ліміт в розмірі 3 000,00грн.

Розрахунковий день 30 число місяця; платіжна дата 30 число місяця; строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки.

Реальна річна процентна ставка становить 47,88%. Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування 12577,58грн.

Підписанням заяви відповідач також підтвердив, що ним отримана у непошкодженому стані картка і ПІН, а також, що з правилами користування платіжною карткою ознайомлений та зобов`язується їх дотримуватись.

П.2.2.5 ч.2 розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції, яка діє з 12.06.2019) (далі Публічна пропозиція) визначено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.

П.2.4.1 ч.2 розділу І Публічної пропозиції визначено, що договір діє протягом невизначеного строку і може бути розірваний за ініціативою Банку або за ініціативою Клієнта у випадках закриття всіх Карткових рахунків та інших рахунків, відкритих за цим Договором, та/ або відмови від усіх послуг Банку.

Відповідно до п.5.1.4. ч.5 розділу І Публічної пропозиції клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти.

Згідно з п.5.1.7. ч.5 розділу І Публічної пропозиції клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.

Згідно з п.4.3.6.4. ч.4 розділу ІІ Публічної пропозиції встановлено, що змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого Кредитного ліміту або закрити Кредитний ліміт взагалі за умови інформування Клієнта шляхом направлення SMS повідомлення на Номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру Кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту новий розмір Кредитного ліміту. У разі незгоди Клієнта зі зміненим розміром Кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. Розділу ІІ цього Договору Клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до Банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо Клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру Кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення Банку згода Клієнта зі зміною умов Договору вважається підтвердженою.

Також 17.07.2019 відповідач ОСОБА_1 ознайомився та підписав Паспорт споживчого кредиту, який містить вичерпну інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зокрема, інформацію про контактні дані, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію, інші важливі правові аспекти.

Згідно з довідкою Банку кредитний ліміт за вказаним кредитним договором неодноразово збільшувався, останній раз 03.03.2022 - до 33 603,00грн.

Згідно з розрахунком заборгованості та випискою з особового банківського рахунку cтаномна 04.02.2025 заборгованість відповідача перед Банком за вказаним кредитним договором становить 46708,67 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту 27892,63грн., заборгованості за процентами 18816,04 грн.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19).

Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги АТ «ПУМБ» обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

В даному випадку суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, тобто недійсним в силу закону, та відповідно до ст.215 ЦК України визнання його таким судом не вимагається.

В даній справі судом достовірно встановлено, що відповідач 17.07.2019 звернувся до позивача з Заявою про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, чим надав згоду на отримання банківських послуг і уклав з Банком відповідний договір, частиною якого є умови кредитування.

Цей договір є договором приєднання, який складаються із Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщеної на сайті Банку.

Особисто підписавши Заяву-приєднання, відповідач підтвердив, що ці документи становлять між ним та Банком кредитний договір, що з цими документами він ознайомився і погодився.

Ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

В даному випадку правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину відповідачем не спростовано, тому він є чинним і обов`язковим для виконання.

Судом встановлено, що Банк виконав свої зобов`язання за укладеним кредитним договором, зокрема, відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок, видав кредитну картку, на яку встановив кредитний ліміт в розмірі 3000,00грн., який в подальшому було збільшено до 33603,00грн. відповідно до умов Публічної пропозиції.

Суду не надано належних доказів незгоди відповідача зі зміненими розмірами кредитного ліміту та його звернень до позивача з відповідними заявами.

Відповідач погодився із умовами кредитного договору, адже після отримання кредитної картки, за умовами укладеного з банком договору, здійснював дії щодо її активації, користувався карткою (здійснював перекази на інші рахунки, сплачував карткою товари та послуги, поповнював рахунок, знімав готівку); відповідач користувався кредитними коштами, в т.ч. після збільшення кредитного ліміту, здійснював погашення як тіла кредиту, так і відсотків, що свідчить про фактичне виконання ним умов договору протягом певного періоду часу.

Разом з тим, відповідач належним чином не виконав свої обов`язки за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 04.02.2025 утворилась заборгованість в загальному розмірі 46708,67 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 27892,63грн., заборгованості за процентами 18816,04 грн. , стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку.

Вказані обставини достовірно підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами Заявою-приєднання від 17.07.2019, Публічною пропозицією, Паспортом споживчого кредиту, випискою з особового рахунку відповідача, яка є первинним бухгалтерським документом, а також розрахунком заборгованості, довідкою про збільшення кредитного ліміту, які суд вважає належними та допустимими, підстав сумніватись в їх достовірності у суду немає.

Зокрема, заява-приєднання та паспорт споживчого кредиту особисто підписані відповідачем ОСОБА_1 , чого останній у відзиві на позов не оспорював.

Посилання відповідача на те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що підтверджують підписання ним Публічної пропозиції як невід`ємної частини кредитного договору, суд вважає помилковими, оскільки умови щодо надання кредитних коштів, в т.ч. розмір процентів, узгоджені сторонами в Заяві-приєднання, особисто підписаній відповідачем, що свідчить про укладання кредитного договору, а відсутність доказів підписання відповідачем Публічної пропозиції цей факт не спростовує.

Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 04.02.2025, який містить детальний розпис нарахованої заборгованості, зокрема, дати та суми використаних кредитних коштів, здійснених ним платежів, залишок заборгованості за наданим кредитом, а також випискою по особовому рахунку, відкритого на ім`я відповідача, як це передбачено Заявою-приєднанням, за період з 17.07.2019 по 14.04.2022, де вбачається рух коштів по рахункам відповідача.

Вказаних обставин відповідач також не оспорював, доказів на спростування здійсненого позивачем розрахунку заборгованості не надав.

Доводи відповідача про неузгодженість сторонами в договорі розміру та порядку сплати процентів за користування кредитними коштами суд вважає безпідставними, оскільки вони достовірно спростовуються наданими позивачем доказами, які суд визнав належними та допустимими. Зокрема, в Заяві-приєднання сторонами було погоджено нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 47,88% річних. Оскільки відповідач не вносив своєчасно платежі на погашення заборгованості за кредитом, Банк відповідно до вимог законодавства та погоджених сторонами умов договору, нарахував проценти.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем як боржником добровільно узятих на себе зобов`язань за кредитним договором є порушенням прав кредитора, які підлягають судовому захисту в обраний позивачем спосіб.

Доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з цим позовом, суд відхиляє.

Так, згідно з ст.257, ч.3,4 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.1,3 ст.266 ЦК України).

В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30.03.2020 (набув чинності з 02.04.2020) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Загальновідомими обставинами і такими, що не підлягають доведенню в силу положень ст.82 ЦПК України, є дія в Україні з 12.03.2020 по 30.06.2023 карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, у зв`язку з чим 3-річний строк позовної давності за грошовими вимогами, обов`язок сплати яких настав з 02.04.2017, є продовженим на строк дії карантину.

Крім того, відповідно до п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції, чинній на цей час), у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Загальновідомими обставинами і такими, що не підлягають доведенню в силу положень ст.82 ЦПК України, є дія в Україні з 24.02.2022 по теперішній час воєнного стану, введеного у зв`язку із збройною агресією рф проти України, у зв`язку з чим 3-річний строк позовної давності за грошовими вимогами, обов`язок сплати яких настав з 17.03.2019, є зупиненим на час воєнного стану.

Як вже зазначалось, відповідач активно користувався кредитними коштами, отриманими на підставі укладеного 17.07.2019 договору та до травня 2022 щомісяця вносив кошти на поповнення карткового рахунку, останній раз здійснив такий платіж 30.04.2022. В подальшому відповідач щомісячних платежів не вносив, кредитні кошти та нараховані проценти до цього часу не повернув. Відповідні порушення з боку відповідача мали місце в період дії карантину та воєнного стану, під час яких строк позовної давності, як зазначалось вище, був відповідно продовженим і зупиненим.

Отже, оцінивши фактичні обставини справи та враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, суд вважає, що з цим позовом позивач звернувся 30.05.2025 в межах строку позовної давності, підстав для відмови в позові у зв`язку з пропуском строку позовної давності немає.

На підставі вищевикладеного, позов АТ «ПУМБ» слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40грн.

Керуючись ст.15,16,525,526,530,610,611,625,627,629,633,634,638,1048-1050,1054, 1055,1056-1 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ; місце знаходження: м.Київ, вул. Андріївська, буд.4, заборгованість за кредитним договором №001 від 17.07.2019 в загальному розмірі 46708,67грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40грн, усього 49131,07грн (сорок дев`ять тисяч сто тридцять одна гривня 07 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.А.Мурашова

10.07.2025