Справа № 562/524/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"30" червня 2025 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача-адвокат Януль-Сидорчук Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и в:

У поданій заяві позивач ОСОБА_1 просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що останній ухилявся він надання допомоги дружині, яка через тяжке захворювання перебувала в безпорадному стані та потребувала стороннього догляду, участі у витратах на утримання та лікування не приймав, догляду не здійснював і ніякої уваги не проявляв.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав, обґрунтовуючи тим, що з ОСОБА_3 він перебував у фактичному шлюбі і проживав з нею однією сім`єю з 2006 року, а з лютого 2024 року в зареєстрованому шлюбі. З померлою ОСОБА_3 вони жили за рахунок його пенсії та підробітків дружини, яка офіційно не була працевлаштована та була оформлена по догляду за ним, оскільки він має інвалідність першої групи. Тому доводи позивача про перебування ОСОБА_3 на її утриманні до того, як остання була госпіталізована в лікарню, є безпідставними. Коли дружина у вересні 2025 року захворіла, то догляд за нею здійснював саме він, зокрема, робив їй ін`єкції, натирання тощо. Просить в задоволені позову відмовити за безпідставністю.

У відповіді на відзив позивач з викладеними у відзиві доводами відповідача не погодилася, мотивуючи тим, що відповідач не дбав про ОСОБА_3 , а витрачав пенсію на власний розсуд, в основному на купівлю спиртних напоїв, якими постійно зловживав. Її покійна дочка жила за рахунок тимчасових підробітків, яких їй не вистачало, тому матеріальну допомогу надавала доньці вона, а ті обставини, що відповідачу нічого невідомо про догляд за ОСОБА_3 в лікарні лише підтверджують факт ухилення ним від догляду за дружиною.

Відповідач письмові заперечення на відповідь позивача не подавав.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. Згідно поданого клопотання позовні вимоги не визнає та за станом свого здоров`я просить розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків та дослідивши подані ними докази в справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Установлено,що позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідач ОСОБА_2 чоловіком ОСОБА_3 , з якою 06 лютого 2024 року укладено шлюб, зареєстрований Здолбунівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується відповідними свідоцтвами та не заперечується сторонами.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно, зокрема, кімнату АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 30 червня 2016 року органом приватизації Здолбунівської міської ради Рівненської області.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.1261 ЦК України позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 спадкують майно ОСОБА_3 в першу чергу, подали відповідні заяви до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Чайковської А.О. про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи №73/2024.

Згідно ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані

Частиною 6 ст.1224 ЦК України визначено, що положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Перелік обставин, за наявності яких можливе усунення від права на спадкування є вичерпним, а відсутність хоча б однієї із них зумовлює застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст.1258 ЦК України.

Застосування наведеної норми права з урахуванням вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України вимагає доведення позивачем факту ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані.

З роз`яснень, які містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вбачається, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 показала, що ОСОБА_3 працювала двірником та отримала в 2007 році кімнатупо АДРЕСА_2 , яку приватизувала та в якій проживала разом з ОСОБА_2 , який через проблеми з ногами міг переміщатися возиком. Розписалася ОСОБА_3 з останнім для оформлення допомоги по догляду за ним. У вересні 2024 року ОСОБА_3 зверталася до неї по ліки через хворобу, мала температуру, а 21 вересня 2024 року вона зайшла до неї додому, бо остання не виходила на роботу, лежала та казала що в неї защемив нерв, пов`язуючи це з роботою в городі. Коли подзвонили в лікарню, то їм порадили викликати сімейного лікаря, оскільки з такими симптомами хвора сама має звернутися до лікарів і в телефонному режимі запропонували придбати ліки (уколи), які колов чоловік. Однак, коли вона прийшла до ОСОБА_3 через п`ять днів, то в останньої були приступи судоми, тому викликали швидку, яка забрала її в лікарню, де вона і померла.

Аналогічні показання щодо стану здоров`я надали свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які, зокрема, пояснили, що ОСОБА_2 в лікарню до ОСОБА_3 не приходив та коштів на лікування не надавав.

З епікризу №7040 вбачається, що ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КН «Здолбунівська центральна міська лікарня» з 25 по 26 вересня 2024 року, у відділенні АІТ з 26 вересня 2024 року по 07 жовтня 2024 року та в хірургічному відділенні з 07 по 18 жовтня 2024 року, доставлена швидкою з діагнозом «Цукровий діабет, тип ІІ, вперше виявлений, важка форма, стан субкомпенсації. Гострий пієлонефрит справа, інтоксикаційний синдром. Абсцесс правої нирки. Остреохондроз ПКВХ. Грижа L1-L2, L2-L3, L3-L4, L4-L5. Вторинний невропатичний периферичний больовий синдром на ґрунті інтоксикації. ТЕЛА». 08 жовтня 2024 року ОСОБА_3 проведена операція, а 18 жовтня 2024 року на фоні важкого стану настала зупинка дихання та серцевої діяльності, констатовано біологічну смерть.

Згідно товарного чеку від 18 жовтня 2024 року позивач ОСОБА_1 понесла витрати в сумі 14200 грн. на поховання ОСОБА_3 , водночас долучені до позовної заяви фіскальні чеки на придбання в аптеках лікарських засобів не містять відомості про особу, яка такі витрати здійснювала.

Допитані в судовому засіданні свідки хоча й не підтвердили обставин піклування відповідачем за своєю дружиною ОСОБА_3 під час її перебування в лікарні, проте належних та допустимих у розумінні ст.57-59 ЦПК України доказів його відмови від надання допомоги спадкодавцеві, які б свідчили про свідоме його ухилення від надання допомоги дружині позивачем суду не надано.

Крім того, сам по собі факт хвороби та знаходження в лікарні не свідчить про перебування особи в безпорадному стані та потребу в постійному сторонньому догляді.

З довідки до Акту огляду МСЕК №0214865 вбачається, що ОСОБА_2 з 31 січня 2013 року має першу групу інвалідності за загальним захворюванням з ураження опорно-рухового апарату, може працювати в інвалідному візку за столом та потребує часткового стороннього догляду.

За таких обставин об`єктивна можливість перебування ОСОБА_2 у лікарні разом з ОСОБА_3 та здійснення за нею догляду дослідженими доказами не доведена, а факти звернень до відповідача за матеріальною допомогою самою ОСОБА_3 чи іншими особами не підтверджено дослідженими судом доказами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку що вимоги позивача про усунення відповідача від права на спадкування є недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258-273, 280-284, 351 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 09 липня 2025 року.

Суддя: