Справа № 128/191/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

14 липня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої -судді Саєнко О.Б., при секретарі- Савченко Я.С.,

без участі сторін та представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, який умотивував тим, що 27.07.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 подано Заявку на отримання кредиту № 102394962. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.

Зазначає, що відповідно до умов кредитного договору, до укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками, ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» розміщені на офіційному веб-сайті кредитодавця.

Вказує, що таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 102394962 від 27.07.2021 з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 15 000, 00 грн.

Представник позивача зазначає, що відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, 12.11.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 13Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором № 102394962 від 27.07.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача.

Окрім цього вказує, що згідно договору відступлення права вимоги, сума боргу перед новим кредитором становить 60378,32 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 13538,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 43990,32 грн., а також заборгованість за комісійними винагородами становить 2850 грн.

Зазначає, що у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 102394962 від 27.07.2021.

Однак, не зважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 102394962 від 27.07.2021 у розмірі 60378,32 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 28.01.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

09.07.2025 в судове засідання представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» - Романенко М.Е. не з`явився; при цьому попередньо за допомогою системи «Електронний суд» скерував заяву, в якій провив розгляд даної цивільної справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та в разі неявки відповідача, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлявся завчано та належним чином. Заяв та (або) клопотань про розгляд справи у його відсутності або відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що постановив відповідну ухвалу.

Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі.

Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 27.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 102394962, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені цим договором. Сума кредиту становить 15 000, 00 грн. (п. 1.2.). Кредит надається загальним строком на 15 днів з 27.07.2021. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 11.08.2021. Загальні витрати позичальника за кредитом складають 7350,00 грн. в грошовому виразі та 1,637,467,00 відсотків річних у процентному значенні і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 договору. Комісія за надання кредиту: 2850,00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 4500, 00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.21-22).

Згідно копії графіку платежів за договором про споживчий кредит №102394962 від 27.07.2021, сторони вищевказаного договору погодили та розраховали суму за тілом кредиту 15000 гривень, проценти за користування кредитом 4500 гривень та комісія за надання кредиту 2850 гривень, які відповідач повинен сплатити до 11.08.2021 (а.с.23).

Також, 27.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого сторони погодили суму кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту - у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок продавця товарів та/або послуг (партнера), одноразову комісію, загальні витрати за позикою, орієнтовну загальну вартість позики для споживача за весь строк користування позикою, реальну річну процентну ставку відсотків річних, порядок повернення позики. Відповідач підписанням паспорту споживчого кредиту підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість позики, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Підтвердив отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором (зворотній бік а.с.23).

Відповідно до копії анкети-заяви на кредит № 102394962 сторони погодили суму кредиту, що становить 15 000,00 грн., строк кредиту 15 днів з 27.07.2021 по 11.08.2021, суму повернення, що становить 22350,00 грн., комісію за надання кредиту у розмірі 2850,00 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 19,00 % від суми кредиту за договором та ставку процентів в сумі 4500,00 грн, що нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.10).

Згідно копії платіжного доручення № 30381233 від 27.07.2021, ТОВ «Мілоан» було перераховано кошти у розмірі 15 000,00 грн на банківський рахунок відповідача ОСОБА_1 (а.с.25).

Крім цього, згідно копії договору про відступлення прав вимоги № 13Т від 12.11.2021, ТОВ «Мілоан» (Кредитор) відступив ТОВ «Діджи Фінанс» (Новому кредитору) за відповідну плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель заборгованості) (а.с.15-16).

З витягу із додатку до договору факторингу №13Т від 12.11.2021, судом установлено, що ТОВ «Діджи Фінанс» отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 60378,32 грн. (а.с.12).

Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитним договором № 102394962 від 27.07.2021 укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , станом на 24.10.2021 заборгованість за вищевказаним договором відповідачем ОСОБА_1 не погашена та залишок заборгованості складає 60378,22 грн. (а.с.30).

Судом також установлено, що 27.09.2024 представником ТОВ «Діджи Фінанс» на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено досудову вимогу про добровільне повернення суми заборгованості за кредитним договором № 102394962 від 27.07.2021 укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 у розмірі 60378,32 грн., проте відповідачем вказана вимога залишена без належного реагування (а.с.28).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Із матеріалів справи, зокрема з кредитного договору № 102394962 від 27.07.2021 укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 та паспорту споживчого кредиту, судом установлено, що сторони вищевказаного договору погодили: строк кредитування, умови повернення кредиту, відсотки за користування кредитними коштами, а також погодили процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, отже між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов даного кредитного договору.

Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за кредитним договором №102394962 від 27.07.2021 укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 13Т від 12.11.2021 (а.с.15-16).

Згідно із частиною першою та другою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування кредитними коштами не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором №102394962 від 27.07.2021, яка станом на 24.10.2021 в загальній сумі складає 60378,32 грн.

Водночас, при укладенні кредитного договору №102394962 від 27.07.2021, сторони договору обумовили, що сума кредиту становить 15 000,00 грн. (п. 1.2.); кредит надається загальним строком на 15 днів з 27.07.2021 по 11.08.2021 та розмір відсотків за договором становить 5 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним.

Згідно ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Окрім цього, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватись на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору.

Отже, нараховувати відсотки за користування кредитними коштами припинилося зі спливом строку дії договору 11.08.2021, а відтак починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування сумою позики. Відповідно, таке право відсутнє і в позивача ТОВ «Діджи Фінанс»

Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитом має становити 15000 грн. х 5% х 15 днів = 11250 гривень.

Тому, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором кредитним договором №102394962 від 27.07.2021 у сумі 24788,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту становить 13538,00 грн. та заборгованості за відсотками 11250 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісійними винагородами у розмірі 2850 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

За таких обставин, суд враховуючи висновки Верховного Суду, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу, розмір оплати який підтверджений позивачем належним письмовим доказом.

Представник позивача у позовній заяві просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень, в обґрунтування заявленої суми на надання правової допомоги у вищевказаному розмірі представником позивача надано копії: акту №102394962 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.12.2024 (а.с.8); детальний опис робіт (наданих послуг від 30.09.2024 (а.с.13); договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.11.2024 (а.с.19-20); додаткову угоду №102394962 до договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.11.2024.

Відповідно до ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч.1,2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи в цій частині, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є такою, що пов`язана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тому витрати на професійну правничу допомогу підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в сумі 2463,30 грн. (із розрахунку: 6000,00 грн. х 24788,00 грн. / 60378,32 грн.), пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім цього, з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають задоволенню частково, то у рахунок повернення сплаченого судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 994,50 грн. (із розрахунку: 2422,40 грн. х 24788,00 грн. / 60378,32 грн.).

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.137, 141, 263- 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари, 07406, ) заборгованість за кредитним договором №102394962 від 27.07.2021 у сумі 24788,00 грн. (двадцять чотири тисячі сімсот вісімдесят вісім гривень 00 копійок), яка складається із: заборгованості за тілом кредиту становить 13538,00 грн. та заборгованості за відсотками 11250 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари, 07406, ), кошти у рахунок повернення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2463,30 грн. (дві тисячі чотириста шістдесят три гривні 30 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари, 07406, ) у рахунок повернення сплаченого позивачем при подачі позову судового збору 994,50 грн. (дев`ятсот дев`яносто чотири гривні 50 копійок).

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Олена САЄНКО