Справа № 761/6032/25
Провадження № 2/761/5259/2025
УХВАЛА

10 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Кочур Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні клопотання представника відповідача про надання строку для примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Шевченківського районного суду м. Києва перебуває дана цивільна справа.

Провадження у справі відкрито 21.02.2025, відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

14.05.2025 за клопотанням представника відповідача суд перейшов до розгляду даної цивільної за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 просила надати сторонам строк для примирення тривалістю три місяці та зупинити провадження у справі.

В заяві про надання строку про примирення зазначено, що сторони перебувають у шлюбі більше 30 років та мають двоє дітей. Дійсно у сторін виникали непорозуміння стосовно ведення спільного господарства та інших побутових питань, проте вони не є критичними та не є підставою для розірвання шлюбу. Про намір розірвати шлюб позивач ніколи не повідомляв ОСОБА_2 . Відповідач зацікавлена у збереженні сім`ї та вважає примирення можливим.

ОСОБА_1 категорично заперечував проти надання часу на примирення. Зазначив, що з відповідачем не проживає шість років. Примирення не буде, всі спроби були марними. Більш того, позивач за цей час створив нову сім`ю, в якій є щасливим. Спільні з відповідачем діти є повнолітніми і також живуть своїм життям.

Дослідивши заяву представника відповідача, заперечення позивача, суд приходить до висновку, що підстави для надання строку для примирення відсутні, з огляду на наступне.

Так, за приписами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч.ч 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Шлюб, згідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України, припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, відповідно до положень ст. 111 СК України.

В розумінні чинного законодавства України, зважаючи на вищенаведені норми матеріального права, позивач має право просити суд розірвати шлюб, збереження якого не відповідає її інтересам, а відповідач має право просити суд вжити заходи щодо примирення сторін.

З огляду на положення ст. 111 СК України, приписами ст. 251 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, зокрема, надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до положень ст. 253 ЦПК України, у разі надання сторонам строку для примирення у справах про розірвання шлюбу, провадження у справі зупиняться до закінчення такого строку.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ч. 1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. У випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

Так, як вже зазначалось провадження у справі відкрито 21.02.2025

Заява про надання строку для примирення направлена стороною відповідача 10.05.2025.

На день розгляду даної заяви справа перебуває в провадженні суду майже п`ять місяців, при цьому позивач не змінив свою думку щодо розірвання шлюбу. та наголошує, що примирення не є можливим.

При цьому позивач вказує, що ним створено нову сім`ю та наголошує, що примирення не є можливим.

Здійснення судом заходів до примирення подружжя, у тому числі надання сторонам строку на примирення, є правом суду, а не обов`язком.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.05.2019 у справі № 442/6319/16-ц та від 11.06.2019 у справі № 605/434/18.

Зважаючи на викладене, з огляду на незмінну і послідовну позицію ОСОБА_3 щодо розірвання шлюбу та не можливості примирення, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 . Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 251, 259, 260, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_2 про надання строку для примирення залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: