Справа № 466/6355/25
Провадження № 2-з/466/65/25
У Х В А Л А

10 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Свірідової В.В.

при секретарі с/з Якубів І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Обслуговуючого кооперативу ЖБК «Централ-парк», Житлово-будівельного кооперативу «Ряснянський», за участю третіх осіб: державного реєстратора Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області Левандовської Інни Чеславівни, Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Василюк Володимира Михайловича про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації, визнання недійсним договору,-

встановив:

07.07.2025 року до Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Обслуговуючого кооперативу ЖБК «Централ-парк», Житлово-будівельного кооперативу «Ряснянський», за участю третіх осіб: державного реєстратора Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області Левандовської Інни Чеславівни, Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Василюк Володимира Михайловича про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації, визнання недійсним договору.

Разом з позовною заявою надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру загальною площею 96,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

10.07.2025 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова провадження у справі відкрито.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Співмірність передбачає оцінку судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі №922/4587/13.

Отже, підставою для забезпечення позову є те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак проаналізувавши заяву позивача та долучені до неї докази, судом встановлено, що до такої не долучено доказів на підтвердження того, що квартира загальною площею 96,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на яку позивач (представник позивача) просить накласти арешт, належить позивачу на момент подачі такої заяви.

Дана квартира була відчужена ОСОБА_4 після державної реєстрації права власності на таку.

В матеріалах справи наявний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.07.2025 року, згідно якого квартира загальною площею 96,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_5 .

Тому з врахуванням наведеного, проаналізувавши заяву позивача, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 153, 154, 247, 260, 261, 263 ЦПК України, суд,-

постановив :

в задоволенні заяви ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Стиранка Михайло Богданович, про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Обслуговуючого кооперативу ЖБК «Централ-парк», Житлово-будівельного кооперативу «Ряснянський», за участю третіх осіб: державного реєстратора Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області Левандовської Інни Чеславівни, Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Василюк Володимира Михайловича про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації, визнання недійсним договору- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали.

Апеляційна скарга подається через Шевченківський районний суд м. Львова або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя: В. В. Свірідова