У Х В А Л А

03 липня 2025 року

м. Київ

справа № 463/503/21

провадження № 61-7571ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2024 року, на додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня

2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 травня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Рада адвокатів Львівської області, про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди та

ВСТАНОВИВ:

У 2021 році ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати ОСОБА_1 припинити поширення щодо нього як адвоката недостовірної інформації, яка порушує його право на повагу до гідності та честі, а також право на недоторканність його ділової репутації; стягнути з

ОСОБА_1 300 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок приниження його честі та гідності, а також ділової репутації.

15 травня 2024 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок приниження його честі та гідності, а також ділової репутації.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

03 червня 2024 року додатковим рішенням Личаківського районного суду

м. Львова стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

52 087,50 грн судових витрат.

16 травня 2025 року постановою Львівського апеляційного суду апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2024 року залишено без змін.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2024 року задоволено частково.

Додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня

2024 року змінено, викладено резолютивну частину додаткового рішення в такій редакції:

«Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Заяву ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 225,00 грн сплаченого судового збору за розгляд справи судом першої інстанції».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 700,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про повернення надмірно сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено.

06 червня 2025 року (зареєстровано 23 червня 2025 року) ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2024 року, на додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня

2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 травня 2025 року, в якій просить їх скасувати в частині вирішення позовних вимог про захист честі, гідності й ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, а також щодо розподілу судових витрат та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення суду першої інстанції та постанову за наслідками розгляду вказаного рішення залишити без змін.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 24 березня 2021 року в справі № 760/13253/19, від 19 жовтня 2022 року в справі № 686/3582/16-ц, від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, від 03 квітня 2024 року в справ № 567/793/22, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, заявник вказує, що суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова

від 15 травня 2024 року, на додаткове рішення Личаківського районного суду

м. Львова від 03 червня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 травня 2025 року.

Витребувати із Личаківського районного суду м. Львова цивільну справу № 463/503/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Рада адвокатів Львівської області, про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська