Провадження №22-ц/812/1167/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Миколаїв

Справа № 477/2728/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Тищук Н.О.

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

поділ майна подружжя

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , поданою її представником ОСОБА_3 ,

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Кузьменком В.В. 25 березня 2025 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту рішення не зазначена,

у с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначала, що з 22 лютого 2002 року перебувала зі ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2023 року шлюб між ними розірвано. В період шлюбу, у березні 2008 року за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 25 березня 2008 року ними придбано земельну ділянку площею 0,0926 га, що знаходиться у АДРЕСА_1 з кадастровим номером :07:003:0408, вартість якої становить 107000 грн, яку оформили на ім`я відповідача.

Крім того, в період шлюбу придбали земельну ділянку площею 0,0413 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з кадастровим номером :08:049:0005, вартість якої становить 43800 грн, яку також оформили на ім`я відповідача.

Зазначала, що оскільки земельні ділянки придбані в період перебування їх у шлюбі, то є їх спільною сумісною власністю.

Посилаючись на викладене, просила здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме: виділити їй у власність земельну ділянки площею 0,0413 га, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, СВТ «Алые паруса», земельна ділянка 46 вартістю 43800 грн, без стягнення з відповідача грошової компенсації.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2025 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким:

-визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна

подружжя право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 .

- визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції вирішив питання щодо поділу лише однієї земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 та безпідставно залишив поза увагою наявність другої земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , значно більшої вартості та позбавив позивача права на частину набутого у шлюбі майна .

У судове засідання апеляційного суду відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ( а.с. 93 зв.,98-101), відповідно до ст. 130 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника ОСОБА_3 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 22 лютого 2002 року ОСОБА_1 перебувала зі ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2023 року шлюб між ними розірвано. В період шлюбу, у березні 2008 року за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 25 березня 2008 року придбано земельну ділянку площею 0,0926 га, що знаходиться у АДРЕСА_1 з кадастровим номером :07:003:0408. Згідно Звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки, ринкова вартість земельної ділянки становить 107000 грн.

Крім того, в період шлюбу 05 березня 2014 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0413 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з кадастровим номером :08:049:0005. Згідно Звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки, ринкова вартість земельної ділянки НОМЕР_1 в СВТ "Алые паруса" в м. Миколаєва становить 43800 грн.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст.163 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, з моменту набуття права спільної сумісної власності, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуватись спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгодженні обома співвласниками.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що земельна ділянка НОМЕР_1 за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, СВТ «Алые паруса» з кадастровим номером :08:049:0005 набута сторонами під час перебування у шлюбі, а тому належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності .

Разом з тим, визначаючи частки чоловіка та дружини в спільній сумісній власності, а саме вищезазначеної земельної ділянки, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що в період перебування сторін у шлюбі, вони набули право власності ще на одну земельну ділянку 8 за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :07:003:0408, яка залишилася поза увагою суду та не увійшла у розподіл між подружжям.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.1, ч.2 ст.71 СК України).

Враховуючи що сторони під час шлюбу придбали дві земельні ділянки, колегія суддів вважає за можливе поділити спільне майно подружжя, виділивши у власність ОСОБА_1 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 з кадастровим номером :08:049:0005, вартістю 43800 грн., а у власність ОСОБА_2 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :07:003:0408, вартістю 107000 грн.

Що стосується стягнення грошової компенсації, то як зазначила позивачка в засіданні судової колегія, вона відмовляється від компенсації своєї частки в спільному майні подружжя, та просить виділити їй земельну ділянку в СВТ «Алые паруса», яка є меншою за ціною.

Оскільки суд першої інстанції вирішуючи спір, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову на підставі вищевикладених обставин.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1, 2 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду з позовом позивач сплатила судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. Проте, у позовній заяві просила залишити судові витрати за нею. За такого, судовий збір, сплачений нею за подачу позову не підлягає розподіленню.

За подачу апеляційної скарги позивач сплатила судовий збір в розмірі 1816 грн 80 коп. Оскільки апеляційну скаргу задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений нею судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2025 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя, виділивши у власність ОСОБА_4 и земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 з кадастровим номером :08:049:0005, вартістю 43800 грн., без визначення компенсації.

Виділити у власність ОСОБА_2 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :07:003:0408, вартістю 107000 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1816 грн 80 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н.О.Тищук

Повний текст постанови складено 07 липня 2025 року.