Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачука О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкаря В.П.

представника позивача адвоката Овсепян К.А.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Овсепян Кристина Адіківна, до ОСОБА_1 про стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася в суд з даним позовом, в якому зазначає, що рішенням Ужгородської міської ради від 28.08.2018 року за № 1224 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» ОСОБА_1 затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :48:001:0100, площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_1 , з передачею її у власність. 05.07.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_4 , на підставі довіреності, посвідченої 17.11.2017 року, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Деяк К.К., за реєстровим номером 1793, було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :48:001:0100, площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 2.1 вищевказаного договору, за домовленістю сторін продаж земельної ділянки між ними вчиняється за 100169,92 грн., які продавець ( ОСОБА_1 ) отримав від покупця ( ОСОБА_3 ) повністю до підписання цього договору. В результаті укладання даного договору ОСОБА_3 набула у власність земельну ділянку з кадастровим номером :48:001:0100 площею 0,0600 га, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

16.06.2022 року суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Хамник М.М. ухвалено рішення, залишене в силі згідно з постановою Закарпатського апеляційного суду від 27.06.2023 року у справі № 308/8235/21, відповідно до якого визнано незаконним та скасовано рішення Ужгородської міської ради від 28.08.2018 року за № 1224 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» в частині затвердження проекту із землеустрою ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :48:001:0100, площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_1 , з передачею її у власність, витребувано від ОСОБА_3 земельну ділянку за кадастровим номером :48:001:0100, площею 0,0600 га, вартістю 100169,92 грн. на користь територіальної громади міста Ужгород.

В ході розгляду даної справи судом було встановлено, що ОСОБА_1 , зловживаючи своїм правом, набув земельну ділянку у власність внаслідок вчинення неправомірних дій, а саме: не повідомив Ужгородську міську раду про те, що раніше скористався правом на безоплатне отримання земельної ділянки для аналогічних потреб на території іншої територіальної громади.

На даний час, земельна ділянка з кадастровим номером :48:001:0100 перебуває у власності Ужгородської міської ради, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 349084582 від 04.10.2023 року.

Представник позивача зазначає, що враховуючи, що із володіння позивача за рішенням суду було витребувано нерухоме майно, продавець такого майна (відповідач у справі) зобов`язаний відшкодувати позивачу завдані збитки.

А тому посилаючись на положення ст. ст. 22,661 ЦК України, вказуючи, що відповідач після скасування судом рішення Ужгородської міської ради від 28.08.2018 року за № 1224 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» (на підставі якого у відповідача виникло право власності на земельну ділянку) продовжує користуватися безпідставно набутими коштами у сумі 100169,92 грн., які отримав в результаті відчуження такої земельної ділянки на користь ОСОБА_3 представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 100169,92 грн., які були сплачені позивачем за земельну ділянку з кадастровим номером :48:001:0100, а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити позов, з наведених у такому підстав.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав.

Заслухавши пояснення представника позивача та пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи суд доходить наступного.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Судом установлено, що згідно рішення Ужгородської міської ради від 28.08.2018 року за № 1224 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» ОСОБА_1 затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :48:001:0100, площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_1 , та передано її у власність ОСОБА_1 .

У подальшому, 05.07.2019 року, між ОСОБА_3 , який діяв від імені на підставі довіреності, посвідченої 17.11.2017 року, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Деяк К.К., за реєстровим номером 1793, та ОСОБА_3 укладено договір купівлі продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Борисовою О.С. за реєстровим № 487, згідно з яким ОСОБА_1 передав у власність (продав), а ОСОБА_3 прийняла у власність (купила) належну ОСОБА_1 на праві приватної власності земельну ділянку з кадастровим номером :48:001:0100 площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 і сплатила за неї грошову суму в розмірі 100169,92 грн. (п. 1.1 та п. 2.1 договору).

Як убачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 24.01.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після державної реєстрації шлюбу отримала прізвище ОСОБА_6 .

Разом з тим, згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.06.2022 року у справі № 308/8235/21, яке залишено в силі Закарпатського апеляційного суду від 27.06.2023 року, визнано незаконним та скасовано рішення Ужгородської міської ради від 28.08.2018 року за № 1224 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» в частині затвердження проекту із землеустрою ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :48:001:0100, площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_1 , з передачею її у власність, постановлено витребувати від ОСОБА_3 земельну ділянку за кадастровим номером :48:001:0100, площею 0,0600 га, вартістю 100169,92 грн. на користь територіальної громади міста Ужгород.

Підставою для задоволення вказаного позову, як убачається зі змісту указаного рішення суду, стало те, що судом було встановлено, що ОСОБА_1 , зловживаючи своїм правом, набув земельну ділянку у власність внаслідок вчинення неправомірних дій, а саме: не повідомив Ужгородську міську раду про те, що раніше скористався правом на безоплатне отримання земельної ділянки для аналогічних потреб на території іншої територіальної громади.

Зазначене рішення набрало законної сили 27.06.2023 року.

Як убачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 349084582 від 04.10.2023 року, земельна ділянка з кадастровим номером :48:001:0100, на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.06.2022 року у справі № 308/8235/21, 31.07.2023 року зареєстрована праві власності за Ужгородською міською радою.

Ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України гарантовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ст.ст. 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з приписами ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Укладаючи договір купівлі-продажу земельної ділянки від 05.07.2019 року, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Борисовою О.С. за реєстровим № 487, позивач, як добросовісний набувач, не знала і не могла знати про неможливість відчуження спірної земельної ділянки відповідачем.

Частиною першою статті 661 ЦК України встановлено, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

У постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі 6-1376цс16 викладено правовий висновок про те, що статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу його не можна витребувати в нього; одним із чинників дотримання принципу пропорційності при втручанні у право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України.

Отже, у разі якщо позов власника про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу.

У постанові від 03.07.2023 року у справі № 369/6092/20 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що продавець товару, вилученого за рішенням суду, повинен відшкодувати покупцю збитки у вигляді дійсної вартості майна, тобто з урахуванням ринкових цін, що існували у місці, де зобов`язання має бути виконане, на день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, у постанові від 27.11.2019 року у справі № 487/1666/16-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що позивач має право на одержання від відповідача грошових коштів, сплачених ним за придбання квартири, навіть за тієї умови, що договір купівлі-продажу, укладений безпосередньо між цими особами не був визнаний судом недійсним, враховуючи тлумачення ст. ст. 658 та 1212 ЦК України.

А тому з огляду на вищевикладене, враховуючи, що від позивача з вини відповідача, вилучено набуту нею, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.07.2019 року, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Борисовою О.С. за реєстровим № 487, земельну ділянку з кадастровим номером :48:001:0100, площею 0,0600 га, за придбання якої вона сплатила відповідачу грошові кошти у сумі 100169,92 грн., що відповідач визнає, та не заперечує проти задоволення позову, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись, ст. ст. 1216, 1218,1268, 1282 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Овсепян Кристина Адіківна, до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_4 , грошові кошти в сумі 100169,92 (сто тисяч сто шістдесят дев`ять грн. 92 коп.) грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.) грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: О.А. Придачук