Справа № 703/3778/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Овсієнка І.В.

за участю

секретаря судового засідання Батаргіної Т.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання батьківства та внесення відомостей до актового запису про народження дитини,

установив:

16.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати його батьківство щодо малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка в справі, ОСОБА_2 з 10.02.2007 перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , рішенням Смілянського міськрайонного суду від 31.07.2023, що набрало законної сили 31.08.2023, шлюб розірваний. За період перебування в шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали позашлюбні стосунки в 2018 році. Чоловік відповідачки в справі, ОСОБА_4 загинув під час виконання обов`язків військової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його загибелі від відповідачки дізнався, що він, а не ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3 .

Просить, ухвалити рішення, яким визнати його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключивши із актового запису про його народження відомості про батька - ОСОБА_4 та записати батьком його, позивача в справі.

В підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримав, просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в під час проведення підготовчого судового засідання позов визнала.

Представник третьої особи, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом в становлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , що видане Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.02.2007 до 31.08.2023, що встановлено з рішення Смілянського міськрайонного суду від 31.07.2023 в справі №703/2429/23, провадження 2/703/861/23.

Вказана обставина не заперечується сторонами та на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Новоандріївка Пологівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Згідно зі звітом тесту ДНК на батьківство від 04.06.2025 №269090, ОСОБА_1 може бути біологічним батьком ОСОБА_3 , з імовірністю 99,999998%, похибка 0,50%, за таких умов батьківство позивача практично доведене.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно з п. 6.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту частини 2 статті 128 СК України відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч.1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Водночас, за обставинами даної справи, пред`явлення позову до особи, записаної батьком дитини, не є можливим, оскільки такий загинув при захисті Батьківщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України.

У Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти рф» від 07.05.2009, заява № 3451/05).

Такий же за змістом висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 08.03.2023 у справі №205/5698/21.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 визнала позов, не заперечувала проти визнання позивача, ОСОБА_1 батьком дитини та підтвердила, що саме він є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також із високою долею імовірності підтвердилося результатом аналізу ДНК на батьківство від 04.06.2025 №269090.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

На переконання суду, виховання та розвиток у повній сім`ї відповідає меті забезпечення якнайкращих інтересів дитини. При цьому судом приймається до уваги, що станом на час розгляду справи позивач та відповідачка проживають разом, що вказано ним в судовому засіданні та підтверджується довідкою зі старостинського округу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Згідно з ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для визнання позивача ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до абзацу 12 підп. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Таким чином, наявні підстав для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Дане рішення суду є підставою для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини в порядку ст. 134 СК України.

За клопотанням позивача, висловленим в судовому засіданні, судові витрати у виді судового збору не розподіляються, відомостей про інші витрати, пов`язані із розглядом справи, суду не надавалися.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Матусів Шполянського району Черкаської області, батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) внести зміни до актового запису №1526 від 26.07.2019, складеного Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

Виключити відомості про ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Санжариха Смілянського району Черкаської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_3 , як батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши у графі «Батько дитини» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Матусів Шполянського району Черкаської області, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_4 .

Змінити дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », по батькові зі « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » та зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) видати нове свідоцтво про народження, з урахуванням внесених змін.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 14.07.2025.

Суддя І.В. Овсієнко