Справа № 712/4545/25
Провадження № 2/712/2521/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Пономаря В.О.,

за участю секретаря судового засідання Копаєвої Є.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 52 139,88 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту 48 262,17 грн та заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 3 877,71 грн, а також понесені судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування цих вимог посилається на те, що 28.07.2021 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання останнім заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг.

Відповідно до умов договору, відповідач отримав кредитний ліміт у формі відновлюваної кредитної лінії, що підтверджується виписками по рахунку. Надалі відповідач користувався кредитними коштами, але належним чином не виконав зобов`язання щодо їх своєчасного повернення та сплати відсотків.

Згодом, 05.12.2023 сторони підписали додаткову угоду, якою погодили змінені умови погашення кредиту, зокрема зменшення мінімального платежу та встановлення нової річної процентної ставки 12 %. Умовами додаткової угоди також передбачено, що у разі непогашення кредиту протягом 180 днів, вся заборгованість вважається такою, строк повернення якої настав.

Станом на момент подання позову, відповідач допустив прострочення понад встановлений строк.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.04.2025 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Від відповідача ОСОБА_1 06.05.2025 надійшов відзив по позовну заяву, у якому він просить суд залишити позов без задоволення, посилаючись на недійсність укладеного договору та відсутність згоди на істотні умови кредитування. Заява про приєднання не містить погоджених умов щодо розміру кредитного ліміту, процентної ставки, пені чи умов зміни зобов`язань. Згідно з практикою Великої Палати Верховного Суду, банк зобов`язаний довести, що умови договору були доведені до відома споживача до моменту укладення договору.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій наполягав на обґрунтованості та доведеності позовних вимог. Зазначив, що 28.07.2021 відповідач підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка разом із Тарифами становить повноцінний кредитний договір. Договір укладено у письмовій формі відповідно до ст. 207 та 634 ЦК України шляхом приєднання до публічної оферти, умови якої були доведені до відповідача і ним прийняті. Відповідач не заперечував факт користування кредитними коштами, що підтверджується випискою з рахунку, розрахунком заборгованості та іншими банківськими документами. Позивач наголосив, що підпис відповідача на заяві підтверджує його згоду з усіма умовами кредитування; зміст Умов та Правил був загальнодоступний та незмінний на момент підписання заяви; позичальник отримав кредитну картку, користувався нею, здійснював платежі, частково погашав заборгованість, що свідчить про наявність дійсних зобов`язань.

Позивач також вказав, що доводи відповідача щодо неповідомлення про умови договору не витримують критики, оскільки останній фактично користувався наданими банком послугами; не подання відповідачем контррозрахунку чи інших доказів спростування боргу є підставою для визнання обґрунтованості поданих позовних вимог; наявність активного використання рахунку підтверджується даними виписки, що має статус первинного бухгалтерського документа.

З огляду на викладене, позивач просив суд відхилити доводи відповідача, прийняти надані банком докази як належні та допустимі, та задовольнити позов у повному обсязі.

Правом на подання заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористався.

В судове засідання представник позивача та відповідач не з`явилися.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 28.07.2021 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Повернення кредиту повинно було здійснюватися шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Договір укладений шляхом підписання позичальником заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Підписанням цієї заяви ОСОБА_1 підтвердив, що приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі інтернет за адресою: https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Відповідно до пункту 1.2, 2.4 заяви тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія; сума/ліміт кредиту не перевищує 50 000,00 грн для карти Універсальна, 75 000,00 грн для карти Універсальна Gold; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, мета отримання кредиту - споживчі цілі; процентна ставка відсотків річних визначена на рівні - 42,0 % - для карт Універсальна, 40,8 % - карт Універсальна Gold; тип процентної ставки - фіксована; загальні витрати за кредитом складають 44 194,00 грн - для карт Універсальна, 55 122,00 грн - для карт Універсальна Gold; реальна річна процентна ставка, за умови користування коштами в межах пільгового періоду, складає 0 % річних - для карт Універсальна, 1,2 % річних - для карт Універсальна Gold, а за межами пільгового періоду - 51,09 % річних - для карт Універсальна, 51,76 % річних - для карт Універсальна Gold.

Згідно з пунктом 1.5 заяви встановлено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 84,0 % річних - для карт Універсальна, 81,6 % річних - для карт Універсальна Gold.

Вказану заяву відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», яка була чинна на момент підписання заяви.

Дані обставини, як факт написання заяви та укладення договору з позивачем, так і факт отримання ним кредитної картки з відкритим на ній кредитним лімітом, відповідач не оспорив.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами укладено договір, на підставі якого виникли договірні правовідносини.

Що стосується характеру договору та виниклих правовідносин, суд зазначає таке.

Позивач за заявою відповідача відкрив йому картковий рахунок, надав доступ до даного рахунку через видану йому банківську кредитну картку та відкрив на даний картковий рахунок кредитування у вигляді визначеного кредитного ліміту.

З даного договору у відповідача виникло право користування картковим рахунком, кредитною карткою і кредитними коштами, які позивач зарахував на відкритий картковий рахунок. Також з даного договору у відповідача виникли грошові зобов`язання перед позивачем з повернення використаних кредитних коштів на умовах договору.

Щодо умов договору і щодо розміру невиконаних грошових зобов`язань відповідача, то суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частинами 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ч. 1 ст. 615 ЦК України не припустима одностороння відмова від зобов`язання.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 11.03.2025 становить 52 139,88 грн і складається із: заборгованості за тілом кредиту 48262,17 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом - 3 877,71 грн.

Судом також досліджено виписку по рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 , з якої убачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, витрачаючи їх на власні потреби, періодично погашав заборгованість за наданим кредитом. Надана виписка з банківського рахунку містить інформацію про баланс станом на дату отримання картки (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції).

Виписка за картковим рахунком відповідача, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом для визначення заборгованості відповідача, що відповідає п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18-ц.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості, а також сплати неустойки, передбаченої договором, у разі прострочення.

Відповідач (позичальник) свої зобов`язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість по поверненню кредитних коштів за наданим позивачем розрахунком. Крім того, відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх повне або часткове спростування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що розрахунок в частині наявності використаних і не повернутих кредитних коштів, як такий, що не оспорений і не спростований відповідачем, є правильним і відповідає дійсності, а тому відповідно до цього розрахунку відповідач має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 48 262,17 грн.

Враховуючи, що відповідачем не спростовано розміру боргу і не доведено його відсутність або його погашення чи часткове погашення, не встановлено підстав для звільнення відповідача від обов`язку по поверненню використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу, позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення прострочених відсотків в сумі 3 877,71 грн, то суд дійшов таких висновків.

Як вбачається із заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 28.07.2021, яка є частиною договору та яка підписана відповідачем, у ній були викладені істотні умови кредитного договору, у тому числі: процентна ставка відсотків річних визначена на рівні - 42,0 % - для карт Універсальна, 40,8 % - карт Універсальна Gold. Також у заяві наявні інші основні умови кредитування.

Вказані документи відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13.12.2019 року № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», яка була чинна на момент підписання заяви.

Таким чином, підписавши вказану заяву, відповідач добровільно погодилась на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 сформульований висновок, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) базується на римській правовій максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків.

У зв`язку з цим, суд вважає, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що особисто підтвердив у заяві від 28.07.2021. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України.

Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань.

При цьому, суд враховує, що відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості. Відповідач не оспорював даний кредитний договір в цілому чи окремі його положення, зокрема в частині встановленої відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 3 877,71 грн підлягають задоволенню.

Водночас, надаючи оцінку доводам відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідач, заперечуючи позов, посилався на недійсність укладеного договору з огляду на нібито відсутність його згоди на істотні умови договору, зокрема на розмір кредитного ліміту, відсоткову ставку та інші умови. Однак ці доводи суд вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують належним чином позовні вимоги з огляду на таке.

Позивачем надано заяву про приєднання до умов і правил банківського обслуговування від 28.07.2021, яка є формою укладення публічного договору відповідно до ст. 633, 634 ЦК України. Відповідач підписав цю заяву, що підтверджує його приєднання до умов договору, які були доступні в публічному доступі.

Додатковою угодою від 05.12.2023 сторони узгодили зміну умов договору, зокрема розмір мінімального платежу та процентної ставки. Наявність такої угоди свідчить про волевиявлення сторін на зміну зобов`язань і підтверджує укладення первинного договору.

Факт користування кредитними коштами, здійснення розрахунків та часткових погашень заборгованості протягом тривалого періоду підтверджує погодження відповідача з умовами договору. Зокрема, як убачається з виписки по рахунку, відповідач користувався кредитним лімітом, погашав частину заборгованості, що свідчить про виконання зобов`язань у межах правовідносин, що виникли з укладеного договору.

Суд також бере до уваги, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження своїх заперечень (наприклад, контррозрахунку, доказів подання претензій до банку, доказів відсутності доступу до умов договору).

Посилання відповідача на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17, є необґрунтованим, оскільки у цій справі банк довів, що істотні умови договору були доведені до відома споживача, підтверджені підписом у заяві про приєднання, а також подальшими діями сторін.

З огляду на викладене, суд вважає, що доводи відповідача не спростовують позовні вимоги, а його поведінка свідчить про добровільне укладення договору та прийняття всіх істотних умов, тому підстав для відмови в позові немає.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до платіжної інструкції від 14.03.2025 позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача потрібно стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ) заборгованість за кредитним договором від 28.07.2021 № б/н в розмірі 52 139 (п`ятдесят дві тисячі сто тридцять дев`ять) грн 88 (вісімдесят вісім) коп та витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 (сорок) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 ЦПК України.

Повне рішення суду виготовлено 23.06.2025.

Позивач: - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , адреса місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.О. Пономар