Справа № 466/8456/24
Провадження № 2/466/605/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Васинчик М.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів ,-

в с т а н о в и в :

15.08.2025 року, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 175 412,86 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що 03.10.2019 року, Пустомитівським районним судом Львівської області видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ? від всіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 05 липня 2019 року.

06.11.2019 року, державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі, Івано-Франківської області ЗМУ МЮ, відкрито виконавче провадження №60520495. Проте, відповідачка належним чином не виконує вищевказаний виконавчий документ та не сплачує аліменти. Відтак, станом на липень 2024 року в ОСОБА_4 наявна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 175 412,86 грн. Окрім цього, позивач зазначає, що відповідачка є фізичною особою підприємцем, та здійснює підприємницьку діяльність, проте, належним чином свої батьківські обов`язки зі сплати аліментів не виконує. У зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду.

Ухвалою суду від 20.08.2024 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження.

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_1 , просила суд задовольнити позовні вимоги, зіславшись на аргументи аналогічні викладеним в позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідачка займається підприємницькою діяльністю, за здійснення якої отримує прибуток. Згідно наданих суду скіншотів з різних соціальних мереж відповідачки, вбачається, що остання дуже часто їздить за кордон, подорожує, та викладає скріншоти з цінами на послуги, котрі вона надає. На підставі чого можна зробити висновок, що гроші на проживання та забезпечення своїх потреб у ОСОБА_4 є. Проте, з позивачем у них є троє спільних дітей, і всі витрати по вихованню, догляду та забезпеченню несе лише позивач.

Представник відповідача, адвокат Гринчишин І.Я. , просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви. Зокрема пояснив, що відповідачка має скрутне матеріальне становище. Вона одружилась, має іншого чоловіка та дитину, перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною, відтак, не працювала та не отримувала дохід. Щоб погашати заборгованість по аліментах брала кредит. Окрім цього зазначає, що відповідачка продала позивачу майно, яке було спільною власністю подружжя ще в 2021 році. За вказані кошти та кошти чоловіка, з яким ОСОБА_4 на даний час перебуває в шлюбі, ними було придбано житло у м. Рогатин Івано-Франківської області. Відповідачці було здійснено перерахунок по сплаті аліментів, оскільки вона перебувала у декретній відпустці та не отримувала доходу. Відтак, представник відповідачки просить суд відмовити в стягненні пені з ОСОБА_4 за прострочення сплати аліментів.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки, оглянувши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено, що позивач та відповідачка мають трьох спільних дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

03.10.2019 року, Пустомитівським районним судом Львівської області видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі однієї другої від всіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 05 липня 2019 року. 06.11.2019 року, державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області ЗМУ МЮ, відкрито виконавче провадження за №60520495. Факт неналежного виконання виконавчого документу відповідачкою по сплаті аліментів стверджується розрахунками заборгованості, які видачі державним виконавцем за різні періоди стягнення ( а.с. 17-24) . Сума заборгованості по аліментах станом на 19.07.24 становила 175 412 грн. 86 коп.

Позивачем подано копію довідки-розрахунку заборгованості по аліментам станом за період з липня 2019 року по серпень 2024 року включно і вона становить 175 412,86 грн. (а. с. 21-24) При цьому відповідачкою надано розрахунок заборгованості де зазначено що станом на 01.10.2024 року заборгованість по аліментам відсутня. (а.с.121).

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

При цьому суд в обов`язковому порядку повинен встановити наявність вини платника аліментів щодо виникнення заборгованості. Відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 661/905/19.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Верховний Суд у складі Великої Палати у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц зазначив, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів прострочення помножена на 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Таким чином, розрахунок пені за даним позовом здійснюється наступним чином:

Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn),

де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Сума пені у відповідності до розрахунку, за період з 05.07.2019 по 01.08.2024 року складає 188 895,54 грн., але враховуючи, що розмір пені не може бути більшим ніж 100 відсотків заборгованості по аліментах а згідно наданого розрахунку державного виконавця, розмір заборгованості по аліментах становить 175,412,86 грн. (а.с.24).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальними правилами відповідальності за прострочення виконання зобов`язання слід виходити із презумпції вини платника аліментів, який прострочив сплату аліментів на утримання дитини, а тому саме на відповідача, який прострочив сплату аліментів, покладається тягар доказування протилежного.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

В даному випадку, на думку суду не є підставою для відмови у задоволенні позову та обставина, що у іншому шлюбі у відповідачки народилась дитина, яка потребує догляду та утримання. Не є доказом поважності причини несплати аліментів на трьох дітей від першого шлюбу і в зв`язку з перебуванням ОСОБА_4 у відпустці по догляду за дитиною. Це не звільняє відповідачку від сплати аліментів дітям від попереднього шлюбу. Крім того, як вбачається з долучених до справи документів, відповідачка займається підприємницькою діяльністю, за здійснення якої отримує прибуток, викладає скріншоти з цінами на послуги, котрі вона надає. Згідно наданих суду скіншотів з різних соціальних мереж відповідачки, вбачається, що остання дуже часто їздить на відпочинок за кордон, подорожує. Також 05.05.21 ОСОБА_4 , як продавець майна, отримала за договорами купівлі-продажу ( а.с. 111-119) від позивача , що був покупцем за 1 / 2 земельної ділянки за адресою с. Солонка Пустомитівського району Львівської області 36450 грн. та за 1 /2 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 у розмірі 1 489 100 грн. Між тим, заборгованість по аліментах при наявності таких коштів, погашена не була.

Жодних доказів на підтвердження заперечень стороною відповідача, суд не надано.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, враховуючи вимоги ст.196 СК України, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, та стягує з відповідачки на користь позивача пеню за прострочення по виплаті аліментів у розмірі 175,412,86 грн.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 1 754 грн. 13 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 264, 279, 430 ЦПК України, суд , -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 пеню в розмірі 175 412 ( сто сімдесят п`ять тисяч чотириста дванадцять ) грн. 86 коп. за прострочення зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 , на утримання дітей : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1 / 2 від всіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.07.2019.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 1754 ( одну тисячу сімсот п`ятдесят чотири ) грн. 13 коп.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту, до Львівського апеляційного суду.

Позивач : ОСОБА_3 ; АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ;

Відповідачка: ОСОБА_4 ; АДРЕСА_3 ; .

Повний текст рішення виготовлено 03 липня 2025 року.

Суддя І. Є. Зима