КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у порядку ухвалення додаткового рішення)

03 липня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/6089/24

Апеляційне провадження № 22-з/824/929/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сірого Ігоря Леонідовича про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Луценка О.М., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя - задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на легковий автомобіль марки Mersedes-Benz моделі VITO 116CDI vin код НОМЕР_1 , рік випуску 2013, колір коричневий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , припинивши право власності на частку в цьому майні ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частини автомобіля Mersedes-Benz моделі VITO 116CDI, рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_2 в сумі 248592,62 грн. (т. 1 а.с. 229-235).

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 2485,93 грн. судового збору за подачу позовної заяви, 605,60 грн. судового збору за подачу заяви про забезпечення позову, 18 000 грн. витрат на правничу допомогу та 9 5550,80 грн. витрат на проведення судової експертизи (т. 2 а.с. 5-8).

Не погодившись з рішенням районного суду, 12 квітня 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Прус О.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог (т. 2 а.с. 1-14).

Постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року - залишено без змін (т. 2 а.с. 57-62).

17 червня 2025 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Сірого І.Л. до Київського апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 8 000 грн. витрат на правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції (т. 2 а.с. 66-68).

03 липня 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Прус О.О. подав заяву про зменшення судових витрат, зазначивши про їх необґрунтованість та не співмірність (т. 2 а.с. 85-88).

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. ОСОБА_1 про розгляд справи апеляційним судом 03 липня 2025 року була сповіщена 24 червня 2025 року повідомленням її представника - адвоката Сірого І.Л. Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи апеляційним судом 03 липня 2025 року був сповіщений 24 червня 2025 року повідомленням його представника - адвоката Прус О.О., який подав письмову заяву в якій зазначив про необґрунтованість та не співмірність витрат на правничу допомогу із складністю справи. 25 червня 2025 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Сірого І.Л. надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності (т. 2 а.с.75-84).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вищезазначене та положення п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 4 ст. 270, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає задоволенню частково з таких підстав.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові від 08 квітня 2020 року у справі №306/1198/17 Верховний Суд зазначив, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу було заявлено орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу 8000 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції (т. 2 а.с. 31-33).

Протягом п`яти днів після прийняття постанови, 17 червня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сірий І.Л. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки суму витрат на правничу допомогу, які понесла ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції в загальному розмірі 8000 грн. (т. 2 а.с. 66-68).

На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції надано копію договору про надання правничої допомоги № 250424-П4 від 25 квітня 2024 року, укладеного між адвокатом Сірим І.Л. та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 23), копію ордеру на надання правничої допомоги серії СВ № 1128454 (т. 2 а.с. 72), копію додаткової угоди № 2 до договору про надання правничої допомоги № 250424-П4 від 25 квітня 2024 року (т. 2 а.с. 71), копію звіту про виконання доручення № 2 за договором про надання правничої допомоги № 250424-П4 від 25 квітня 2024 року (т. 2 а.с. 69).

Відповідно до додаткової угоди № 2 до договору про надання правничої допомоги № 250424-П4 від 25 квітня 2024 року, у зв`язку з необхідністю адвоката брати участь в інтересах клієнта у справі № 756/6089/24 під час розгляду її в суді апеляційної інстанції, сторони погодили внести зміни в п. 4.1. договору, виклавши його у наступній редакції: «4.1. сторони домовилися, що гонорар адвоката за надання правничої допомоги згідно цього договору під час розгляду справи в апеляційній інстанції складається з наступних частин: 4.1.1. підготовка відзиву на апеляційну скаргу та подання до суду - 4000 грн.; 4.1.2. підготовка інших процесуальних документів з розрахунку - 2000 грн./год.; 4.1.3. участь в судових засіданнях з розрахунку 4000 грн. (час судового засідання не більше 1 год.)» (т. 2 а.с. 71).

Відповідно до звіту про виконання доручення № 2 за договором про надання правничої допомоги № 250424-П4 від 25 квітня 2024 року, адвокатом надано наступні послуги: підготовка відзиву на апеляційну скаргу та подання до суду - 4000 грн.; участь в судовому засіданні - 4000 грн. (т. 2 а.с. 69).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Сторона відповідача до суду апеляційної інстанції подала заяву про зменшення судових витрат в якій заперечувала проти розміру заявлених судових витрат на правничу допомогу, посилаючись на те їх не співмірність з наданими адвокатом послуг (т. 2 а.с. 85-88).

Оцінивши надані стороною відповідача докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що розмір таких витрат є завищеним, враховуючи складність справи, обсяг наданої правничої допомоги, та не відповідає критерію розумності та справедливості, а тому колегія суддів приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підлягає зменшенню до 5000 грн.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сірого Ігоря Леонідовича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) - 5 000 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 03 липня 2025 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов