Справа № 487/4114/25
Провадження № 2/487/2311/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді НікітінаД.Г. при секретарі Марченко О.С., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва, через свого представника Ільїна О.В., з позовною заявою до ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 18.11.2021 року складено відповідний актовий запис № 4536, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: квартира загальною площею 31,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок загальною площею 42,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка з кадастровим номером :05:014:0024, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0020, що знаходиться в межах Котляревської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (факт родинних відносин як матері та доньки підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 виданим 18.02.1984 року).

Проте, відповідач не проживала разом із спадкодавцем тривалий час, а в 2017 році виїхала за кордон та до України не поверталася.

ОСОБА_3 проживала одна в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , хворіла, в зв`язку з чим потребувала постійного догляду, тому ії брат ОСОБА_1 разом з дружиною переїхав до сестри щоб піклуватись про неї. З 2018 року і до моменту смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 проживав разом з нею, забезпечував її всім необхідним, в тому числі ліками, продуктами харчування, ніс всі витрати, пов`язані з побутом, оплатою комунальних послуг, а коли сестра померла, здійснив її поховання, оплатив вартість ритуальних послуг. Вказана інформація підтверджується поясненнями сусідів, відібраними представником позивача адвокатом Ільїним О.В. в порядку п. 7 ч. 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ..

Відповідач, як спадкоємець за законом, не може вважатись такою, що прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття постійно не проживав разом із спадкодавцем, а у передбачений законом строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не подала нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини, а, отже, вона не набула права на неї, тобто є такою, що не прийняла спадщину за законом. Відповідач хоча і була зареєстрована в квартирі по АДРЕСА_3 , однак з 2017 року там не проживала, а тому не є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 в порядку визначеному ст. 1268 ЦК України.

ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги за законом (факт родинних відносин як сестри та брата підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 виданим 11.03.1958 року та свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 виданим 12.05.1949 року (згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 9 прізвище ОСОБА_7 змінено на ОСОБА_8 )).

Позивач не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки був впевнений, що відповідач, як спадкоємець першої черги за законом, скористалася своїм правом та прийняла спадщини.

В листопаді 2024 року позивачу, з телефонної розмови зі своєю племінницею - ОСОБА_2 , стало відомо що відповідач не прийняла і не має наміру приймати спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 та взагалі не планує повертатися до України.

Так, 20.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського нотаріального округу Миколаївській області Душейко Олесі Михайлівни для видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , на належне їй майно. За результатом вказаного звернення приватним нотаріусом було надано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дій, за змістом якої зазначено наступне: видати свідоцтво не має можливості, оскільки ОСОБА_1 не надав документи, що підтверджують постійне проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини та в установлений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини про право на спадщину за законом на спадкове майно. Також за змістом вказаної постанови зазначено, що Позивачем пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За такого, позивач був позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку вказаних фактів, а також визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі № 487/4114/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Підготовче засідання призначено на 03.07.2025 о 09.10 год.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України.

У судове засідання 03.07.2025 учасники справи не з`явились.

24.06.2025 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Шумілова Н.І. подала через підсистему Електронний суд ЄСІТС клопотання, де з посиланням на ч. 3 ст. 200 та ч. 3 ст. 211 ЦПК України, просила розглянути справу за відсутності відповідача та його представника. Зазначила, що дійсно, з 2017 року ОСОБА_2 перебуває за кордоном, спадщину не прийняла і не має наміру приймати спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 . За такого, відповідач ОСОБА_2 беззаперечно визнає позовні вимоги та просить задовольнити позов.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ільїна О.В., 25.06.2025 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України: за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, дійшов таких висновків і такого рішення:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 18.11.2021 року складено відповідний актовий запис № 4536, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли:

-квартира загальною площею 31,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2424, виданого 29.06.1998 року Товарною біржею «Нерухомість-Південь» (згідно висновку про експертну грошову оцінку (незалежну оцінку), вартість вказаної квартири, станом на 16.06.2025 становить 200 100,00 грн.);

житловий будинок загальною площею 42,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належав померлій, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_5 від 29.11.2005 року (згідно висновку про експертну грошову оцінку (незалежну оцінку), вартість вказаного житлового будинку, станом на 16.06.2025 становить 82 170,00 грн.);

-земельна ділянка з кадастровим номером :05:014:0024 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.1600 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 00693, виданого 04.12.1995 року Котляревською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (згідно висновку про експертну грошову оцінку (незалежну оцінку), вартість земельної ділянки, станом на 16.06.2025 становить 40 450,00 грн.);

земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0020 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.0700 га, , що знаходиться в межах Котляревської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку МК № 091557, виданого 19.01.2004 року Жовтневим районним відділом земельних ресурсів, Жовтневою районною державною адміністрацією(Згідно витягу № НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, сформованому 13.06.2025 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає - 52610,89 грн.)

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (факт родинних відносин як матері та доньки підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 виданим 18.02.1984 року). Проте, відповідач спадщину після матері не прийняла, так як однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не мешкала, до нотаріальної контори або приватного нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини після померлої матері не зверталася, оскількиз 2017 року перебуває за кордоном.

З 2018 року і до моменту смерті ОСОБА_3 , разом з нею в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , проживав її брат ОСОБА_1 .. Вказана інформація підтверджується поясненнями сусідів, відібраними представником позивача адвокатом Ільїним О.В. в порядку п. 7 ч. 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ..

ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги за законом (факт родинних відносин як сестри та брата підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 виданим 11.03.1958 року та свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 виданим 12.05.1949 року (згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 9 прізвище ОСОБА_7 змінено на ОСОБА_8 )).

Позивач не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки був впевнений, що відповідач, як спадкоємець першої черги за законом, скористалася своїм правом та прийняла спадщини.

В листопаді 2024 року позивачу, з телефонної розмови зі своєю племінницею - ОСОБА_2 , стало відомо що відповідач не прийняла і не має наміру приймати спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 та взагалі не планує повертатися до України.

Суд також ураховує, що згідно роз`яснення від 20.11.2024 року, наданого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Миколаївській області Душейко Олесі Михайлівни, позивачу, він вважається таким, що спадщину не прийняв тому вирішити питання у позасудовому порядку, оформити право власності на спадкове майно в інший спосіб, аніж на підставі рішення суду, він не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо, суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (зазначений правовий висновок викладено та застосовано у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (провадження № 11-416заі20, пункти 1, 80-81, 83), від 01 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (провадження № 11-39заі21, пункти 1,43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (провадження № 14-137цс20, пункти 6, 20-26, 101, 102), від 01 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (провадження № 12-49гс21, пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (провадження № 14-143цс20, пункти 4, 36), від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (провадження № 14-96цс21, пункт 31)).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив суд: визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) право власності на: квартиру загальною площею 31,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок загальною площею 42,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку з кадастровим номером :05:014:0024 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.1600 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянка з кадастровим номером :01:000:0020 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.0700 га, що знаходиться в межах Котляревської сільської ради Вітовського району Миколаївської області порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає, що дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджено факт проживання ОСОБА_1 , як спадкоємця другої черги, разом ОСОБА_3 постійно на час відкриття спадщини за місцем її відкриття, не зважаючи на відмінне місце реєстрації. Також, за наявними доказами, судом підтверджено факт не проживання ОСОБА_2 разом з спадкодавцем.

У частині третій статті 1268 ЦК України вимагається проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрація місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Зазначений правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15-ц (провадження № 61-5777св20), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20 (провадження № 61-2387св22), від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20 (провадження № 61-12472св22), від 26 червня 2024 року у справі № 752/12045/17 (провадження № 61-18363св23), від 09 жовтня 2024 року у справі № 644/4646/23 (провадження № 61-10383св24).

У постанові від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св21) Верховний Суд виснував, що сама лише реєстрація місця проживання особи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України не свідчить про своєчасність прийняття спадщини.

Практика правозастосування частини третьої статті 1268 ЦК України є сталою.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Цей факт при вирішенні спору між спадкоємцями підлягає встановленню у мотивувальній частині судового рішення. Не пред`явлення окремої позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини спадкодавцем не є підставою для відмови в позові про визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2024 року в справі № 642/4502/17 (провадження № 6114982св23)).

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Фізична особа незалежно від наявності зареєстрованого місця проживання (місця реєстрації) має можливість на здійснення своїх прав та інтересів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року в справі № 761/40889/20 (провадження № 6114588св21)).

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не є підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Подібні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18), від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20 (провадження №61-2387св22).

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89ЦПК України).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України: за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ураховуючи визнання відповідем позову та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Позивач просив не стягувати з відповідачів судові витрати. Ураховуючи ухвалення рішення на користь позивача, а також те, що спір виник не внаслідок винних дій або бездіяльності зі сторони відповідача, визнання відповідачем позову, суд вважає можливим не стягувати судовий збір та залишити ці витрати за позивачем.

Керуючись ст. ст. 13, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) право власності на:

-квартиру загальною площею 31,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок загальною площею 42,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :05:014:0024 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.1600 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянка з кадастровим номером :01:000:0020 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.0700 га, що знаходиться в межах Котляревської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, якщо така подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.Г. Нікітін