Справа № 583/1045/25
Провадження № 2/950/449/25
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Косолапа В.М.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко Я.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в залі судових засідань в м. Лебедин цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

Адвокат Батюк Катерина Францівна, в інтересах ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 486000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 з проханням надати йому кошти в борг. Оскільки позивач була з ним добре знайома, вона погодилась. 21.07.2022 між сторонами укладено договір позики відповідно до якого відповідач отримав в борг 486000,00 грн. На підтвердження укладення договору та отримання коштів ОСОБА_2 власноруч написав розписку. Відповідач зобов`язався повернути кошти до 01.09.2022, однак зобов`язання не виконав, кошти не повернув.

26.02.2025 позивач направила ОСОБА_2 претензію, однак, отримавши її, відповідач на неї не відреагував, кошти не повернув.

ОСОБА_2 подав відзив на позов ОСОБА_3 у якому проти позовних вимог заперечував. Зазначив, що у липні 2022 року він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Нива Агротех», працював на посаді заступника директора. Власником підприємства є ОСОБА_3 . Знаходячись на роботі попросив у позивача кошти в борг. Вона повідомила, що із собою великої суми не має, може позичити тільки 486,00 грн., які були у неї в наявності в той день. Для цього вона поросила написати розписку. Він погодився і написав, що отримав від позивача 486,00 грн., які зобов`язався повернути до 01.09.2022. Твердження позивача про наявність боргу в сумі 486000,00 грн. вважає надуманими та безпідставними. Таких коштів він не позичав і розписку на таку вигадану суму не надавав, що підтверджується змістом розписки.

Проти стягнення з нього 10000,00 грн. витрат на правничу допомогу заперечував, вважав цю суму завищеною, оскільки така не відповідає складності справи.

На указаний відзив представник позивача подала відповідь у якій зазначила, що у розписці, яку ОСОБА_2 склав власноручно, міститься запис про отримання ним саме 486000,00 грн., сума прописана цифрами, у дужках наявний запис суми прописом, однак без зазначення слова тисяч. Твердження відповідача про отримання лише 486,00 грн. спрямоване на уникнення обов`язку повернути борг.

ОСОБА_2 працював у ТОВ «Нива Агротех» на посаді заступника директора. Директором є ОСОБА_3 , у них були довірливі відносини. Оскільки відповідач проживав у с. Штепівка, Лебединського району, а працював у Охтирському районі, позивач запропонувала йому та його сім`ї пожити у квартирі, яка належить її доньці, та яка знаходиться у м. Охтирка. У подальшому ОСОБА_2 попросив продати йому цю квартиру. Квартира була продана відповідачу за 397000,00 грн. У липні 2022 року ОСОБА_2 знову звернувся до позивача з проханням позичити йому 486000,00 грн., які потрібні для повернення боргу за придбання квартири. У подальшому такі кошти були надані відповідачу за сприяння агронома підприємства ОСОБА_4 .

Щодо написання розписки на суму 486,00 грн. представник позивача вважала такі твердження безпідставними та безглуздими, оскільки така сума є мізерною та малозначною і навіть її неповернення не нестиме для позивача великих матеріальних втрат.

Ухвалою від 09.04.2025 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 14.05.2025 судом відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою від 14.05.2025 закрито підготовче провадження у даній справі. Ухвалою від 03.06.2025 відмовлено у задоволенні повторного клопотання (за аналогічних до попереднього підстав) про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала. Зазначила, що у 2021 році ОСОБА_2 звернувся до неї з проханням допомогти з житлом. Вона дозволила родині відповідача проживати у квартирі її доньки. У грудні 2021 року відповідач попросив продати йому цю квартиру. У липні 2022 року між ними були дуже добрі відносини, вона позичала йому ці кошти. Розписку він писав власноручно. У серпні 2022 року він звільнився і перестав виходити на зв`язок.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, зазначив, що у них з позивачем була домовленість по квартирі. Він віддав тещин та свій пай, оплачував усі витрати, пов`язані з оформленням. Також за свій рахунок він очистив (розкорчував) ці земельні ділянки, чим поповнив земельний банк ТОВ «Нива Агротех». Грошей в сумі 486000,00 грн. не бачив, фізично в руки не брав. Підтвердив, що розписку він дійсно писав, але на 486,00 грн.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав суму в розмірі «486 (000 грн.» (чотириста вісімдесят шість гривень) готівкою. Зобов`язався повернути позику в строк до 1 вересня 2022. «Розписка написана мною з власної волі усвідомлюючи всіх правових наслідків» (а.с. 10).

26.02.2025 ОСОБА_3 була складена претензія у якій позивач вимагала сплатити суму боргу в розмірі 486000,00 грн., інфляційні втрати та 3 % відсотки річних (а.с. 9). Таку претензію відповідач отримав 28.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_2 дійсно працював у них на підприємстві. Вона чула, що були позичені кошти та написана розписка. Яку суму відповідач отримав у борг їй не відомо, знає, що сума велика, оскільки була написана розписка. Також знає, що були розмови про придбання квартири.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона працює у ТОВ «Нива Агротех» бухгалтером. Знає, що ОСОБА_2 брав кошти в борг у ОСОБА_3 . З його слів кошти були для погашення боргу, сума була велика, близько 500000,00 грн. Отримавши кошти він написав розписку. На скільки їй відомо, кошти він не повернув. Особисто вона не бачила щоб ОСОБА_2 отримував кошти, однак він сам неодноразово повідомляв, що узяв кошти.

За клопотанням відповідача судом також допитано свідка ОСОБА_7 .

Остання пояснила, що з 2018 по 2023 рік вона працювала у ТОВ «Нива Агротех» на посаді юрисконсульта. Останні 6 місяців роботи вони працювали в одному кабінеті з ОСОБА_2 . Знає, що між ним та ОСОБА_3 була домовленість відповідно до якої ОСОБА_2 за власний рахунок виконує «корчовку» земельних ділянок, які перебували в оренді ТОВ «Нива Агротех», однак не використовувались. За ці послуги ОСОБА_3 обіцяла придбати квартиру, яку у подальшому дійсно придбала на ім`я своєї доньки, та передала ОСОБА_2 . Після «корчовки» вони провели розрахунок і ОСОБА_3 надала їй вказівку підготувати документи договір купівлі-продажу квартири. ОСОБА_2 також зобов`язався передати у власність позивача земельні ділянки, одна із яких належала його матері. Купрейчик вимагала повного розрахунку. Одного разу в їх кабінет зайшли Купрейчик, Гуйва та агроном, вони щось обговорювали, якісь розрахунки, земельні ділянки та кадастрові номери. Про що йшла мова вона точно не знає. У присутності свідка ОСОБА_2 написав розписку на 486,00 грн. Це вона бачила, оскільки він сидів навпроти неї за столом. Щоб він отримував гроші вона не бачила.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦПК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд вважає, що надана позивачем розписка від 21.07.2022 є належним доказом укладення між сторонами договору позики на указану в ній суму 486000,00 грн., оскільки підтверджує як його укладення так і умови договору: суму позики, зобов`язання та дату повернення боргу, а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми.

Зазначене зокрема підтверджується власноручним зазначенням ОСОБА_2 у розписці фрази «…даю розписку … про те, що я дійсно отримав суму в розмірі 486000 грн….».

Наявність розписки у позивача підтверджує наявність боргу, а також право позивача вимагати повернення суми боргу і обов`язок відповідача повернути такий борг.

При цьому ОСОБА_2 підтвердив, що брав у ОСОБА_3 грошові кошти в борг. Також відповідач підтвердив, що особисто складав розписку, копія якої міститься в матеріалах справи.

Твердження відповідача про отримання лише 486,00 грн. суд вважає неспроможними, оскільки у наданій розписці хоча і відсутнє слово «тисяч», після цифр 486 наявні три нулі, що є числом 486 000. До того ж суд вважає надуманими твердження про складення розписки на 486 грн., оскільки така сума є об`єктивно незначною і навіть її неповернення, не становило би для жодної особи непомірної матеріальної втрати. Мізерність суми боргу говорить про те, що задіяння відповідних юридичних механізмів для захисту майна складання письмової розписки з метою підтвердження наявного зобов`язання на суму 486 грн. і його подальше стягнення в судовому порядку, є недоцільними і неефективними. Указане спростовує версію відповідача що розміру отриманого боргу.

Слід зазначити, що між ОСОБА_3 , яка діяла від імені ОСОБА_8 , та ОСОБА_2 дійсно укладено договір купівлі-продажу від 03.12.2021, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 . Ціна договору склала 397000,00 грн. Договір посвідчений приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Сумської області (а.с. 66).

Право власності на указану квартиру зареєстровано за відповідачем 03.12.2021, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 103).

Також між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок від 09.08.2022, відповідно до якого відповідач передав у власність позивача земельні ділянки площею 1.7796 га та 0.4522 га, розташовані на території Рибальської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с. 104, 105).

Крім того, між ОСОБА_7 , яка діяла від імені ОСОБА_9 (продавець), та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок від 09.08.2022, відповідно до якого продавець передала у власність позивача земельну ділянку площею 2,000 га, розташовану на території Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 104, 105).

Позивач та її представник стверджували, що ОСОБА_3 дійсно придбала у позивача та його матері земельні ділянки. Відповідно позивачем було сплачено кошти за їх придбання, і такі правочини не мають відношення ні до придбання квартири ні до боргу відповідача.

Посилаючись на договори купівлі-продажу земельних ділянок відповідач не довів, що такі укладалися з будь-якою іншою метою ніж їх продаж.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході судового розгляду відповідачем не доведено, що між ним та ОСОБА_3 мали місце інші правовідносини ніж правовідносини в межах договору позики. Оскільки відповідач суму позики у встановлений договором строк не повернув, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 4860,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрований: АДРЕСА_3 ; фактично проживає: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 21.07.2022 в розмірі 486000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрований: АДРЕСА_3 ; фактично проживає: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4860,00 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.07.2025.

Суддя Вадим КОСОЛАП