Запорізький Апеляційний суд
Пр. № 22-ц/807/1186/25 Суддя-доповідач Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої Кочеткової І.В.

суддів Кухаря С.В.,

Полякова О.З.,

секретар Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Старахування» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 309 600 грн. страхового відшкодування та судових витрат.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08.02.2021 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту № 370/21 -Т/ЗП119, згідно до якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Volkswagen Touareg», д/н. НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

23.11.2021 в м. Запоріжжя по пр-т Соборний сталася ДТП за участі автомобіля «Volkswagen Touareg», д/н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «Opel Vektra», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

ДТП сталася внаслідок порушення ПДР України водієм автомобіля «Opel Vektra», д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 (далі - Відповідач), що підтверджується: довідкою НПУ та ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/1722/22 від 20.04.2022.

У зв`язку з названою подією згідно Звіту № 822 від 11.12.2021 вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля в результаті його пошкодження склала 782 330,91 грн., що перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків ТЗ, і згідно із п. 27.08 та 31.3.4 Договору страхування є повною загибеллю ТЗ.

Відповідно до п. 27.8 Договору сума страхового відшкодування при повній загибелі ТЗ дорівнює розміру дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку, але не більше страхової суми, за вирахуванням вартості залишків транспортного засобу та безумовної франшизи.

Розмір ринкової вартості застрахованого автомобіля становить 1 037 043,12 грн., розмір страхової суми 1 000 000,00 грн., розмір - придатних залишків 563 000,00 грн. Отже, загальна сума збитку становить 437 000,00 грн., які розраховані як різниця між розміром страхової суми 1 000 000,00 грн. та розміром придатних залишків 563 000,00 грн.: 1 000 000грн - 563 000грн = 437 000,00 грн.

На виконання умов договору страхування позивач відшкодував страхувальнику кошти в сумі 437 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 75300306 від 24.12.2021. Отже, відповідно до умов договору страхування позивач поніс збитки в розмірі 437 000,00 гри.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника «Opel Vektra», д/н НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (поліс № АР-1982012), тому в порядку врегулювання була списана сума в розмірі 127 400грн страхового відшкодування відповідно до ліміту, передбаченого полісом № АР-1982012 (враховуючи франшизу в розмірі 2 600, 00 грн).

Таким чином, відповідач зобов`язаний відшкодувати ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 309 600, 00 грн. (437 000,00 -127 400, 00) (понад ліміт відповідальності за полісом, з урахуванням розміру франшизи).

29.12.2021 позивач надсилав на адресу Відповідача претензію про відшкодування збитку з додатком копій необхідних документів.

Проте відповідач проігнорував дану претензію, що підтверджується конвертом, з відміткою «повертається за закінченням терміну зберігання».

У зв`язку із чим позивач просить стягнути з відповідача відшкодування витрат, заподіяних позивачу в сумі 309 600,00 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», суму майнової шкоди в розмірі 309 600 грн., а також суму судового збору у розмірі 4 644 грн.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про доведеність позовних вимог. Зазначає, що суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту повної загибелі автомобіля. Огляд автомобіля після ДТП відбувався без його участі, в позовній заяві зазначена інша марка автомобіля, який не був учасником ДТП.

У відзиві на апеляційну скаргу страхова компанія просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення районного суду як законне та обґрунтоване залишити без змін. Вказує, що за вимогами Наказу Міністерства юстиції і Фонду Державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 виклик заінтересованих осіб для технічного огляду пошкодженого автомобіля здійснюється у разі такої потреби. Тобто, за відсутності такої потреби відповідний виклик не здійснюється, про що зазначалося у постанові Верховного Суду у справі 643/ 10751/16-ц від 23.11.2020. Надані страховою компанією письмові докази підтверджують факт фізичного знищення автомобіля потерпілого, останнім цей факт не оспорювався. Технічна описка в мотивувальній частині позовної заяви щодо назви пошкодженого автомобіля не є підставою для скасування судового рішення. Щодо зазначення у звіті №822 від 11.12.2021 різних оцінки автомобіля, позивач вказує, що 1 037 043грн - ціна автомобіля до ДТП, 1 717 450грн вартість нового автомобіля.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи представник страхової компанії не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений через електронний кабінет.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу і просив про її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з вини водія ОСОБА_1 сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження, що завдало майнової шкоди. Відповідач як винуватець ДТП і особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, через недостатність страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром і страховим відшкодуванням різниця підлягає компенсації за рахунок відповідача.

Такі висновки суду першої інстанції є правомірними.

Встановлено, що 23.11.2021 з вини водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Opel Vektra», р/н НОМЕР_2 , сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль «Volkswagen Touareg», р/н НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 , зазнав механічних ушкоджень.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.04.2022 по справі №335/1722/22 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України в зв`язку з примиренням з потерпілою на підставі ст. 46 КК України (а.с. 22).

Транспортний засіб «Volkswagen Touareg», д/н. НОМЕР_1 на дату ДТП забезпечений договором добровільного страхування наземного транспорту №370/21-Т/ЗП119 від 08.02.2021, страховиком у якому є ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (а.с. 5- 13).

Транспортний засіб «Opel Vektra», д/н НОМЕР_2 на дату ДТП забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/001982012 діючий на 23.11.2021, страховиком у якому є ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (а.с.45).

25.11.2021 ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспорту (а.с. 18).

Згідно із страховим актом №006.02725121-1 від 22.12.2021 та згідно із розрахунком страхового відшкодування від 20.12.2021 сума страхового відшкодування становить 437000,00 грн. (а.с. 42 -43).

На підставі страхового акту №006.02725121-1 від 22.12.2021 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплачено ОСОБА_2 437 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 75300306 від 24.12.2021(а.с. 44).

Частиною 1 статті 22 ЦК України передбачено, що особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тобто й Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Статтею ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.

За загальним правилом, майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник особа, яка завдала шкоди.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року, справа №154/2094/16-ц, у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відповідно до п. 30.1. ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 14.06.2023 у справі №125/1216/20 (провадження № 14-25цс23) порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам евакуації транспортного засобу з місця дорожньо - транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик (моторне транспортне страхове бюро), або інша особа, яка відповідає за завдану шкоду.

Верховний Суд у складі колегії судців Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30.01.2019 у справі №753/21303/16-ц зазначив, що розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Відповідно до п. 27.8 Договору добровільного страхування наземного транспорту №370/21-Т/ЗП119 від 08.02.2021 при повній загибелі ТЗ страхове відшкодування сплачується в розмірі дійсної (ринкової) вартості ТЗ на дату настання страхового випадку, але не більше страхової суми, вказаної в розділі 10 цього Договору (з урахуванням умов п.27.23 Договору) за вирахуванням вартості залишків ТЗ та встановленої згідно з розділом 12 Договору франшизи.

Врахувавши вище викладене та згідно Звіту №822 від 11.12.2021, наданого ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Touareg», д/н. НОМЕР_1 скала 782 330,91 грн., тому страховою компанією було визначена загальна сума збитку у розмірі 437 000,00 із розрахунку: 1 000 000,00 грн. 563 000,00 грн. = 437000,00 грн., з яких 1 000 0000,00 грн. розмір страхової суми, 563 000,00 розмір придатних залишків, 0,00 грн розмір безумовної франшизи.

Судом установлено, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 437 000,00 грн. за договором добровільного страхування наземного транспорту № 370/21-Т/ЗП119 від 08.02.2021.

На час ДТП відповідач мав чинний поліс страхування №АР-1982012, тому в порядку врегулювання була списана сума в розмірі 127 400,00 грн. страхового відшкодування відповідно до ліміту, передбаченого полісом, з урахуванням франшизи у розмірі 2600,00 грн.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Колегія суддів погоджується з тим, що при застосуванні в даному спорі ст. 1194 ЦК України варто звернути увагу на позицію Верховного Суду викладену у Постанові від 22.04.2021 по справі №759/7787/18, в якій зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Матеріалами справи підтверджена, різниця між фактичною шкодою (437 000,00 грн.) та страховим відшкодуванням страховика винної у ДТП особи (127 400, 00 грн.) становить 309 600, 00 грн.

Сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та виплати суми страхового відшкодування страховою компанією..

Надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що на користь позивача підлягає стягненню різниця між визначеним експертом розміром майнової шкоди і сум, виплачених страховою компанією.

Колегія суддів погоджується і з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування майнової шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що огляд пошкодженого автомобіля було проведено за відсутності відповідача, не свідчать про порушення прав останнього. За вимогами Наказу Міністерства юстиції і Фонду Державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» виклик заінтересованих осіб для технічного огляду пошкодженого автомобіля здійснюється у разі такої потреби. За відсутності такої потреби відповідний виклик не здійснюється, про що зазначалося у постанові Верховного Суду у справі 643/ 10751/16-ц від 23.11.2020.

Доводи скарги про недоведеність факту знищення автомобіля, є безпідставними. Надані страховою компанією письмові докази підтверджують факт фізичного знищення автомобіля потерпілого, останнім цей факт не оспорювався. Технічна описка в мотивувальній частині позовної заяви щодо назви пошкодженого автомобіля не є підставою для скасування судового рішення. Щодо зазначення у звіті №822 від 11.12.2021 різних оцінки автомобіля, позивач вказує, що 1 037 043грн - ціна автомобіля до ДТП, 1 717 450грн вартість нового автомобіля.

Надані позивачем письмові докази відповідачем не спростовані, клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи пошкодженого автомобіля відповідач у суді не заявляв, належних і допустимих доказів на спростування розміру збитків суду не надавав.

Відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених колегією суддів, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2025 року, у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови складено 09 липня 2025 року.

Головуюча І.В. Кочеткова

Судді С.В. Кухар

О.З.Поляков