Справа №534/931/23
Провадження №2/534/238/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Комарової Д.Ю.,

за участі: секретаря судового засідання Віднійчук І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: Горішньоплавнівська міська рада Кременчуцького району Полтавської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання договору дійсним та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 15.05.2023 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого 27 листопада 1998 року на Комсомольській універсальній біржі та зареєстрований КУТБ в журналі реєстрації договорів №254 від 27 листопада 1998 року та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача 12.09.2023 змінив предмет позову та просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі спадкодавцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , визнати дійсним договір купівлі-продажу, зареєстрований біржею 27 листопада 1998 року на Комсомольській універсальній біржі та зареєстрований КУТБ в журналі реєстрації договорів №254 від 27 листопада 1998 року, а також визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_7 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Остаточно визначено предмет позову 17.01.2024. Так, позивач просить:

-встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки селища Комсомольск-на-Дніпрі Кременчуцького району Полтавської області, (позивача) із спадкодавцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (мати позивача) на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02.08.2004 року державним нотаріусом Комсомольської державної нотаріальної контори за реєстраційним №2-1362 Голоті Леоніду Володимировичу;

-визнати дійсним договір купівлі-продажу, зареєстрований 27 листопада 1998 року на Комсомольській універсальній біржі в журналі реєстрації договорів №254 від 27 листопада 1998 року;

-визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА:

Позивач стверджує, що після смерті її матері, ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.07.2021, вона в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України прийняла спадщину, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем за адресою спірної квартири.

Позивач зазначає, що її брат, ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 09.02.2023, хоча й був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично не проживав зі спадкодавцем, а тому не прийняв спадщину після смерті матері.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 була набута батьками позивача, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у спільну часткову власність по частки на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 27 листопада 1998 року на Комсомольській універсальній товарній біржі КУТБ за № 254 та зареєстрованого КП Кременчуцьке МБТІ 07 грудня 1998 року № 275 у книзі реєстрації № 3. Після смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , його частку квартири успадкувала ОСОБА_7 як спадкоємець четвертої черги як особа, що проживала однією сім`єю зі спадкодавцем, оскільки шлюб між ними був розірваний, але вони продовжували спільне проживання. Позивач вважає, що після смерті матері вона одноосібно успадкувала квартиру, оскільки прийняла спадщину шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем. Свідоцтво про право на спадщину, видане ОСОБА_8 02 серпня 2004 року за № 2-1362 позивач вважає недійсним, оскільки він не проживав з батьком на момент його смерті та не вважається таким, який прийняв спадщину автоматично. Про існування свідоцтва позивачу стало відомо під час розгляду цієї справи.

Також позивач зазначає, що не може оформити спадщину нотаріально через відсутність заяви про прийняття спадщини та через те, що її зареєстроване місце проживання за іншою адресою: АДРЕСА_2 , тому звертається до суду за захистом своїх спадкових прав.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧІВ:

Позиція відповідача ОСОБА_3 :

Відповідач ОСОБА_3 , дочка померлого ОСОБА_8 , заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Свою позицію обґрунтовує наступним.

ОСОБА_8 як спадкоємець першої черги проживав та був зареєстрований із батьками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за адресою спірної квартири, що підтверджується довідками про склад сім`ї № 20-11/1535, № 20-11/1536, № 20-11/871 від 2023 року, Державним актом на землю від 08.04.2008, угодою про оренду землі від 01.07.2015 та заявою від 18.03.2015. ОСОБА_8 прийняв спадщину після смерті обох батьків відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. Після смерті ОСОБА_8 03 лютого 2023 року спадщину прийняла дочка - відповідач у справі як спадкоємець першої черги (спадкова справа № 20/2023).

ОСОБА_3 зазначає, що позивач не подавала заяви про прийняття спадщини і не довела факт постійного проживання з матір`ю на момент її смерті. Дії позивача, на думку відповідача, спрямовані на зміну черговості спадкування, що суперечить принципам добросовісності ст. 3, 13 ЦК України. Щодо свідоцтва про право на спадщину від 02.08.2004 № 2-1362, відповідач зазначає, що строк позовної давності для його оскарження минув.

Позиція інших відповідачів:

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не надали відзивів, їхня позиція в матеріалах справи відсутня.

ПОЗИЦІЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ:

Горішньоплавнівська міська рада Кременчуцького району Полтавської області просила ухвалити законне та обґрунтоване рішення, розгляд справи проводити без її представника.

РУХ СПРАВИ ТА ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2023, головуючим суддею (суддя-доповідач) з розгляду справи № 534/913/23 визначено суддю Куц Т.О.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.06.2023 провадження у справі було відкрито з призначенням справи за правилами загального позовного провадження та призначенням до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.09.2023 задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Костянецького А.Г. про витребування доказів та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Горішньоплавнівську міську раду Кременчуцького району Полтавської області.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.02.2024 прийнято до розгляду заяву представника позивача - адвоката Кириченко Г.В. про зміну предмету позову та закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.05.2024 задоволено заяву про самовідвід судді Куц Т.О., справу № 534/931/23 - передано в канцелярію Комсомольського міського суду Полтавської області для визначення судді в порядку ст.33 ЦПК України.

Шляхом автоматичного розподілу зазначеної цивільної справи 22.05.2024 головуючим у справі визначено суддю Морозова В.Ю.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 29.5.2024 справу прийнято до розгляду суддею Морозовим В.Ю.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.12.2024 задоволено заяву про самовідвід судді Морозова В.Ю., справу справу № 534/931/23 - передано в канцелярію Комсомольського міського суду Полтавської області для визначення судді в порядку ст.33 ЦПК України.

Шляхом автоматичного розподілу зазначеної цивільної справи 13.12.2024 головуючим у справі визначено суддю Комарову Д.Ю.

Ухвалою суду від 16.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та розпочато розгляд справи по суті.

ПОКАЗАННЯ СВІДКІВ:

Свідок ОСОБА_11

Свідок повідомила, що працює перукарем. Познайомилася з померлою ОСОБА_7 приблизно 3540 років тому, коли остання була її клієнткою. Приблизно в 1996 році перукарня, де працювала свідок, закрилася, вона припинила обслуговувати ОСОБА_7 . У 2005 році син ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , зателефонував свідкові й почав обслуговуватися в неї як клієнт. Починаючи з 2019 року, ОСОБА_12 знову почала надавати перукарські послуги ОСОБА_7 приблизно один раз на три місяці. За її словами, ОСОБА_13 запрошував її до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де вона стригла його матір, ОСОБА_7 . Зазвичай, ОСОБА_13 приходив до перукарні, щоб постригтися, після чого викликав таксі, і вони разом їхали до квартири його матері. ОСОБА_13 відчиняв двері ключем. Після надання послуг свідок зразу йшла додому. ОСОБА_13 залишався у квартирі з мамою. Під час візитів ОСОБА_13 виводив матір із кімнати та саджав її на стілець у коридорі. Свідок не заходила до кімнати, хто там проживав, не знає, в коридорі бачила тапки великого розміру. Останній раз стригла ОСОБА_14 зимою 2020 року.

Свідок ОСОБА_15

Свідок ОСОБА_15 повідомила, що була сусідкою подружжя ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які переїхали до квартири АДРЕСА_3 взимку 1998 року. Навесні 1998 року їй стало відомо, що в подружжя є дорослі діти син і дочка. Після смерті ОСОБА_9 в 2004 році ОСОБА_7 залишилася жити в квартирі сама. Згодом вона почала хворіти, і сусіди, зокрема свідок, доглядали за нею: викликали швидку медичну допомогу, вимірювали тиск. Двері в квартирі ОСОБА_18 не зачинялись, щоб сусіди мали доступ, могли дати ОСОБА_19 , викликати швидку у разі необхідності. Свідок також зазначила, що ОСОБА_7 відвідували її син ОСОБА_8 і дочка ОСОБА_1 . Коли стан ОСОБА_7 значно погіршився в 2021 році, дочка почала доглядати за матір`ю, залишатися на ніч і проживати з нею в квартирі. Точного часу не пам`ятає, десь кінець травня-червень 2021 року, коли ОСОБА_1 почала залишатися з мамою. До того, як ОСОБА_20 почала доглядати за своєю мамою, двері у квартиру ОСОБА_7 не зачинялись. Останній раз свідок заходила до ОСОБА_18 десь влітку 2021 року.

Свідок також повідомила, що для оформлення субсидії ОСОБА_7 , вона ( ОСОБА_15 ) підписувала акти, які підтверджували, що її син, ОСОБА_8 , зареєстрований за адресою квартири, але фактично там не проживав, оскільки, за словами ОСОБА_7 , він жив із іншою жінкою. Після смерті ОСОБА_7 через деякий час до квартири переїхав жити ОСОБА_8 , де проживав чотири місяці до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_21 займалась його сестра, позивач ОСОБА_1 , яка також організувала поховання матері. Уточнила, що достовірно їй ця інформація не відомо, вона зробила такий висновок. Свідок зазначила, що ОСОБА_7 говорила про одну онуку, дочку ОСОБА_1 , їй не було відомо про інших онуків.

Також свідок зазначила, що акт від 22.04.2023 про те, що ОСОБА_1 постійно проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_7 у період з серпня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті ОСОБА_7 ) у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , а також те, що після смерті ОСОБА_9 з ОСОБА_7 інші особи не проживали - не підписувала.

Крім того, не пам`ятає, чи були заповнені бланки актів від 16.08.2016 та від 22.04.2023 (акт про спільне проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ), коли вона їх підписувала, чи ні.

Свідок ОСОБА_22

Свідок повідомила, що є дочкою позивача, ОСОБА_1 . Маленькою вона приходила в гості до бабусі та дідуся, вони жили однією сім`єю. Вона також відвідувала свою бабусю, ОСОБА_7 , після смерті дідуся, коли та була жива. Після смерті діда, ОСОБА_9 в 2004 році бабуся проживала в квартирі сама. Коли стан ОСОБА_7 погіршився через хворобу і вона перестала ходити, позивач, мати свідка, переїхала до бабусі, щоб доглядати за нею. У цей період свідок проживала разом зі своїм батьком. Свідок зазначила, що її дядько, ОСОБА_8 , до смерті бабусі проживав із жінкою на ім`я ОСОБА_23 та її дочкою, але свідок ніколи не відвідувала помешкання, де вони жили. Вона також підтвердила, що її батьки ( ОСОБА_1 і її чоловік - батько свідка) проживали разом усе життя, але в період хвороби бабусі позивач проживала зі своєю мамою в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , щоб доглядати за нею. Свідок разом з батьком перевезли її до помешкання бабусі разом з речами.

Свідок ОСОБА_24

Свідок повідомила, що є знайомою ОСОБА_13 ( ОСОБА_8 ), познайомилась з ним приблизно у 2019-2020 році. Майже кожен день, коли вона йшла на роботу вранці повз будинок АДРЕСА_4 , зустрічала його. Після того, як їх познайомила кума свідка, вона та ОСОБА_13 бувало сиділи у дворі та спілкувались, він їй повідомив, що у нього хвора мати, він за нею доглядає. У свідка склалось враження, що він проживає в будинку АДРЕСА_4 . До квартири її не запрошував. Разом з мамою його не бачила. Про сестру він нічого не повідомляв, свідок не знала, що у нього є сестра. Виходив завжди з першого під`їзду. З 2021 року майже не спілкувались, бо у них у обох мами стали лежачими, потребували догляду.

Свідок ОСОБА_25 повідомила, що відповідач є її донькою та ОСОБА_8 . Вони разом однією сім`єю проживали в с. Іванівка Семенівського району потім у 2000 році ОСОБА_13 поїхав до м. Горішні Плавні. Вони вирішили припинити шлюбні відносини. Проте розлучились офіційно у 2010 році. Незважаючи на те, що фактично вони вже не проживали разом, ОСОБА_13 приїздив в село до дітей. Розповідав, що живе з батьками.

Приблизно у 2006 році свідок з дітьми переїхала жити до Комсомольска (нині м. Горішні Плавні). Іноді зустрічалась з ОСОБА_13 , якщо вона приходила до нього, то це завжди було біля будинку АДРЕСА_4 . Він жив у першому під`їзді. Про те, чи були в нього стосунки з іншими жінками не знає, таку можливість не заперечує, але проживав він у буд. АДРЕСА_4 . Іноді виходив поспілкуватись з першого під`їзду в халаті та тапках. Останній раз спілкувалась з ним за місяць до того, як його не стало.

Розповідав, що мати його була у тяжкому стані, коли він був на роботі, сусіди допомагали: доглядали за нею, годували. Про те, чи сестра ОСОБА_13 доглядала за матір`ю - не знає, ОСОБА_13 нічого не розповідав про це. Також зазначила, що у батьків ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ) була двокімнатна квартира, яку вони продали, на частину грошей купили однокімнатну, в якій проживали з її бувшим чоловіком, іншу частину віддали своїй дочці ОСОБА_26 (позивачу).

Свідок ОСОБА_27

Свідок ОСОБА_27 повідомила, що з 2000 року була сусідкою ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 . ОСОБА_7 проживала з чоловіком ОСОБА_28 у однокімнатній квартирі на четвертому поверсі. Після смерті чоловіка вона жила сама до самої смерті. Під час хвороби ОСОБА_7 її доглядала донька ОСОБА_26 , яка купала матір, змінювала памперси, приносила продукти та залишалася на ніч у разі погіршення стану. ОСОБА_7 просила не повідомляти сина ОСОБА_13 про її стан. Двері квартири ОСОБА_18 завжди були відчинені. ОСОБА_27 щовечора о 22:00 перевіряла стан ОСОБА_7 після уходу ОСОБА_26 .

Після смерті ОСОБА_7 квартира пустувала. У вересні 2022 року до квартири переїхав ОСОБА_8 . До цього планувалося заселення переселенців у цю квартиру, але він сам став там проживати.

Для оформлення субсидії ОСОБА_7 ОСОБА_27 підписувала акти, що ОСОБА_8 за адресою квартири не проживав, оскільки, за словами ОСОБА_7 , жив з іншою жінкою.

Від сусідів ОСОБА_27 відомо, що родина ОСОБА_29 проживала в квартирі з 1998 року. У період з 2004 по 2021 роки ОСОБА_13 періодично відвідував батьків, але його речей у квартирі свідок не бачила, лише халат ОСОБА_26 .

Свідок ОСОБА_30

Свідок ОСОБА_30 повідомила, що проживає за адресою: АДРЕСА_4 , і з 2004 року була сусідкою ОСОБА_7 , яка проживала у суміжній квартирі за вказаною адресою.

Після смерті чоловіка ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , у 2004 році, вона залишилася проживати у своїй квартирі сама. Згодом ОСОБА_7 почала хворіти, і сусіди, зокрема свідок, надавали їй допомогу: викликали швидку медичну допомогу, вимірювали артеріальний тиск. Двері квартири ОСОБА_7 зазвичай залишалися відчиненими, щоб сусіди могли зайти для надання необхідної допомоги, зокрема, для видачі ліків або виклику швидкої медичної допомоги у разі потреби. ОСОБА_7 також повідомляла свідкові про свій стан, стукаючи у стіну, після чого свідок приходила до неї.

Одного дня свідок почула, що ОСОБА_7 впала з ліжка та кликала на допомогу. Свідок пішла до її квартири, але двері виявилися зачиненими. Тоді вона зателефонувала доньці ОСОБА_7 - ОСОБА_26 , яка разом зі своїм чоловіком прибула до квартири та викликала швидку медичну допомогу.

Також свідок повідомила, що вона підписувала акти, які підтверджували, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_4 з 1998 року. Поряд із цим свідок почала проживати у суміжній квартирі у 2004 році, до цього часу, починаючи з 1998 року вона часто відвідувала свою свекруху в цій же квартирі та регулярно бачила родину ОСОБА_29 , оскільки їхні квартири розташовані поруч.

Після смерті ОСОБА_7 квартира залишалася порожньою. Свідку відомо, що сусідка зв`язалася з ОСОБА_8 , який був зареєстрований за цією адресою, щоб він дозволив заселити до квартири переселенців. Згодом з квартири виносили старі речі, але у вересні 2022 року до квартири переїхав ОСОБА_8 , де проживав до дня своєї смерті.

Свідок також повідомила, що протягом чотирьох днів чула, як у квартирі дзвонив телефон, але ніхто не відповідав. Вона зателефонувала ОСОБА_26 , доньці ОСОБА_7 . Після прибуття ОСОБА_26 було виявлено, що ОСОБА_8 помер.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ:

Між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 25.09.1961 було укладено шлюб згідно інформації з відділу ДРАЦ у Кременчуцькому районі Полтавської області №29/30.03-80 від 26.06.2023 (т. 1, а.с. 48). У цьому шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син: ОСОБА_8 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (т. 1, а.с. 87) та ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась дочка ОСОБА_31 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу. Так, копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджено, що ОСОБА_32 та ОСОБА_31 05.07.1991 уклали шлюб, після якого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_33 (т.1 а.с. 14).

Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (батьками позивача) розірвано 13 червня 1980 року згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію розірвання шлюбу (т. 1, а.с. 47).

У 1998 році, а саме 27.11.1998, тобто після розірвання шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (матеріали справи не містять доказів, які б вказували, що ці особи знову зареєстрували шлюб), на Комсомольській універсальній товарній біржі в журналі реєстрації договорів під реєстраційним номером 254 був зареєстрований договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 . Згідно цього договору ОСОБА_7 та ОСОБА_9 купили зазначену квартиру у рівних частках по у продавця ОСОБА_6 - третьої особи у справі (т. 1, а.с. 24).

Судом встановлено на підставі показань позивача, відповідача та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_34 , що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 проживали в квартирі АДРЕСА_3 ) з 1998 року по день смерті кожного: по 19.01.2004 ОСОБА_9 та по 18.07.2021 ОСОБА_7 відповідно. Разом з ними за цією адресою був зареєстрований син та рідний брат позивача ОСОБА_8 , у тому числі на день смерті батька ОСОБА_9 та на день смерті матері ОСОБА_7 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_8 мав у власності лише земельну ділянку (т.1, а.с. 95). Крім того, в офіційних документах ОСОБА_8 зазначав саме адресу реєстрації як адресу проживання (т.1, а.с. 91-93, 145).

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 19.01.2004 (а.с.15).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 20-11/1535 від 19.04.2023 ОСОБА_9 був зареєстрований у АДРЕСА_1 . На день смерті за даною адресою з ним були зареєстровані ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (т.1, а.с. 83).

Отже, після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина.

Відповідно до належним чином завіреної копії спадкової справи №219/2004, відкритої 02.08.2004 Комсомольською державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_9 , ОСОБА_8 (син померлого) прийняв спадщину після померлого батька в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України та подав заяву про видачу свідоцтва про прийняття спадщини у вигляді грошового внеску, що знаходиться в Комсомольському відділенні Ощадного банку №8210 на рахунку № НОМЕР_4 (копія свідоцтва про право на спадщину за законом №2-1362 від 02.08.2004 (т. 1, зворотній бік а.с. 147). Інформації про звернення чи успадкування іншими особами спадщини померлого ОСОБА_9 спадкова справа не містить. Таким чином спадщину після ОСОБА_9 прийняв син спадкоємець першої черги, а не спадкоємець четвертої черги ОСОБА_7 , як зазначає позивач. До того ж позивач не просить встановити факт проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_7 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, таким чином довести право закликатися ОСОБА_7 до спадкування у разі усунення спадкоємців попередньої черги.

Влітку 2021 року, а саме ІНФОРМАЦІЯ_12 померла ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.07.2021 (а.с.17). Як уже було встановлено судом, на день смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 20-11/1536 від 19.04.2023 на день смерті ОСОБА_7 18.07.2021 разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (т.1, а.с. 82). За матеріалами справи - син померлої.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 73525454 від 09.08.2023 спадкові справи до майна померлої ОСОБА_7 не відкривались, свідоцтва про право на спадщину відповідно не видавались (т.1, а.с. 103).

Через 1 рік та 6 місяців після смерті матері помер ОСОБА_8 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_13 (т.1, а.с. 22).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 20-11/970 від 09.03.2023 на день смерті ОСОБА_8 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 один (т. 1, а.с. 23). Крім того, судом встановлено, та ніким з учасників не оспорювалось, що ОСОБА_8 помер в квартирі за місцем реєстрації проживання, що також підтверджується довідкою №107 КП Спеціалізоване підприємство ритуальних та похоронних послуг Вічність від 21.07.2023 (т. 1, а.с. 94).

У позовній заяві зазначено, що у ОСОБА_8 є двоє дітей - відповідачі у справі: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Матеріали справи містять докази лише щодо родинних відносин ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . Так, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 17.02.2023 ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , є дочкою ОСОБА_8 та ОСОБА_25 (т.1, а.с. 85). Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 08.10.2014 доведено, що ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_36 .

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина. У Спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа № 20/2023 за заявою про прийняття спадщини, поданої ОСОБА_3 01.03.2023 (т.1, а.с.89-90). Тобто ОСОБА_3 упродовж строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, виявила бажання прийняти спадщину після померлого батька як спадкоємець першої черги.

У матеріалах справи відсутні докази звернення інших осіб із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_8 .

Окрім викладеного, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ні після смерті батька ОСОБА_9 , ні після смерті матері ОСОБА_7 не зверталась до нотаріуса ні з заявами про прийняття спадщини, ні про видачу свідоцтва про право на спадщину. Позивачем у судовому засіданні підтверджено цю обставину.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ, НОРМИ ПРАВА, ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ, ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з остаточними вимогами про:

1.встановлення факту проживання зі спадкодавцем ( ОСОБА_7 ) на час відкриття спадщини;

2.визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину;

3.визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним;

4.визнання права власності в порядку спадкування.

Перша вимога стосується реалізації права позивача на спадщину, що залишилась після померлої мати ОСОБА_7 . Інші три вимоги стосуються спадкової маси спадкодавця.

У зв`язку з цим першочергово підлягає дослідженню та встановленню обставина, чи має позивач ОСОБА_1 право на спадкування після померлої ОСОБА_7 .

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Законодавець розрізняє два види спадкування згідно ст.1217 ЦК України: за заповітом та за законом. Спадкодавець ОСОБА_7 не здійснила особистих розпоряджень на випадок своєї смерті, тому в даному випадку підлягають застосування норми права, що регулюють спадкування за законом.

Частиною першою статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Законодавець розрізняє два способи прийняття спадщини: автоматичне прийняття та прийняття спадщини на підставі заяви, поданої нотаріусу у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України.

Автоматичне прийняття спадщини можливе за наявності кількох умов:

по-перше, особа має закликатися до спадкування в порядку черговості за законом або у зв`язку зі складенням на її користь заповіту;

по-друге, на час відкриття спадщини спадкоємець має проживати спільно зі спадкодавцем;

по-третє, таке проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер, і, головне, не припинитися перед смертю спадкодавця.

Оскільки до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори, ще однією умовою для прийняття спадщини на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України є неподання спадкоємцем заяви про відмову протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України.

Усі зазначені умови унормовано в частині 3 ст. 1268 ЦК України.

Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Тобто це його право, а не обов`язок. Частиною третьою зазначеної статті передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Позивач стверджує, що вона постійно проживала з померлою ОСОБА_7 на час відкриття спадщини за нею. Заяв про відмову від спадкування не подавала. Тому вважає, що автоматично прийняла спадщину після своєї матері. Поряд із цим місце реєстрації проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 та є відмінним від місця відкриття спадщини, тому для реалізації права на спадкове майно позивачу необхідно встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини.

У суді позивач повідомила, що саме у зв`язку з відмінним місцем реєстрації її проживання від місця відкриття спадщини, вона не зверталась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, а одразу звернулась до суду для захисту своїх спадкових прав.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що спадкоємець повинен спершу звернутися до нотаріуса та отримати відмову у вчиненні нотаріальної дії. Якщо судом буде встановлено, що заявник не звертався до нотаріуса, то у встановленні факту постійного проживання зі спадкодавцем має бути відмовлено. До моменту відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що прийняття спадщини належним чином не підтверджено, зберігається можливість оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та відсутня необхідність встановлювати певний юридичний факт.

Також суд звертає увагу, що відповідно до правового висновку, висловленого в постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно ст. 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними та допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

При цьому слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно п/п 4.10. п. 4 гл. 10 розд. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини, що узгоджується зі ст. 1296 ЦК України. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

На підтвердження факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем ОСОБА_1 надано акт від 22.04.2023, згідно якого ОСОБА_1 постійно проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_7 у період з серпня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Інші особи після смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_7 не проживали (т.1, а.с. 21). В акті містяться підписи та прізвища сусідів ОСОБА_34 , ОСОБА_27 та ОСОБА_15 . У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 заперечувала, що підписувала цей акт. Крім того, не пам`ятала, чи інші акти, які вона підписувала (від 16.08.2016 та 22.04.2023 (т. 1, а.с. 19-20), містили написані обставини, які вона підтверджувала своїм підписом, чи бланк не було повністю заповнено. Крім того, показаннями свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_27 та ОСОБА_15 , підписи яких містяться в акті, спростовується обставина, зазначена в акті від 22 квітня 2023 року (т. 1, а.с.21). Зазначені свідки вказували, що позивач ОСОБА_1 дійсно здійснювала догляд за своєю мамою, провідувала мати, коли самопочуття матері погіршилось, іноді залишалась ночувати з нею; коли ОСОБА_7 зовсім стало погано, ночувала з нею постійно десь протягом місяця до її смерті. В інший період сусіди контролювали стан ОСОБА_7 , вхідні двері квартири для цього вона не зачиняла. Свідок ОСОБА_27 також повідомила, що після того, як ОСОБА_26 ( ОСОБА_1 ) уходила від матері, вона (свідок) близько 22 години навідувалась до ОСОБА_7 , щоб дізнатись про її стан. Крім того, сусіди не бачили особистих речей ОСОБА_37 у квартирі ОСОБА_7 , крім халату. Таким чином, суд вважає, що відомості, викладені в акті, суперечать доказам у справі, і більш вірогідним у своїй сукупності є доведеною обставина, що ОСОБА_1 не проживала постійно зі спадкодавцем ОСОБА_7 у період, зазначений в акті від 22.04.2023 (т. 1, а.с. 21). Крім того, враховуючи сумніви свідка ОСОБА_15 , у тому, що вона підписала цей акт, суд не бере зазначений доказ до уваги.

Заслухавши показання усіх свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до однозначного висновку, який полягає в наступному.

ОСОБА_1 з моменту укладення шлюбу зі своїм чоловіком проживає з ним однією сім`єю. На даний час та станом на день відкриття спадщини після померлої ОСОБА_7 зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2 . Зазначена адреса є фактичним постійним місцем проживання позивача, що нею не заперечується та підтверджується показаннями свідка ОСОБА_22 .. Мати позивача ОСОБА_7 хворіла, у 2020 - 2021 роках стан її здоров`я погіршився, у зв`язку з чим вона потребувала нагляду. Нагляд здійснювали сусіди: заходили до ОСОБА_7 (двері до її квартири не зачинялись), давали їй ліки, викликали швидку медичну допомогу, телефонували ОСОБА_1 , у разі загострення стану хворої. Позивач регулярно навідувалась до своєї матері ОСОБА_7 за місцем проживання останньої, приносила продукти харчування, доглядала за нею, проводила гігієнічні процедури матері. Приблизно за місяць до смерті ОСОБА_7 , коли стан її здоров`я став критичним, позивач здійснювала постійний догляд за мамою, залишаючись ночувати з нею. Показання свідків з приводу періоду, коли ОСОБА_1 залишалась ночувати з мамою, є суперечливими, проте усі свідки-сусіди пов`язують початок цього періоду з тим, коли ОСОБА_7 стало зовсім погано і це приблизно початок літа 2021 року. Проте те, що ОСОБА_1 залишалась з мамою ночувати, не свідчить, що позивач постійно проживала з матір`ю у розумінні норми, передбаченої ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Перебування позивача в квартирі матері в ранковий, вечірній (оскільки вдень позивач працює) та нічний час було пов`язане саме з наданням допомоги матері та доглядом за нею. Після її смерті позивач повернулась до свого постійного місця проживання з чоловіком, що також доводить тимчасовий характер перебування ОСОБА_1 з померлою за адресою її проживання. Свідок ОСОБА_22 (дочка позивача) стверджувала, що мати переїхала до бабусі ОСОБА_7 , щоб доглядати за нею. Доказів, що позивач отримувала поштову кореспонденцію за адресою проживання спадкодавця, зазначала цю адресу в медичних документах або офіційних заявах, чи інших доказів, які б підтвердили, що вона дійсно стала постійно проживати за адресою: АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять.

Таким чином, за своєю правовою природою перебування ОСОБА_1 у місці відкриття спадщини та догляд за померлою є виконанням позивачем конституційного обов`язку як повнолітньої дитини піклуватися про свою непрацездатну матір, супутньою необхідністю якого був вимушений тимчасовий переїзд позивача до місця мешкання лежачої матері.

Отже, суд дійшов висновку, що факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_7 на момент відкриття спадщини за результатами розгляду справи не знайшов свого підтвердження.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні наголошував, що метою звернення до суду позивача є усунення від спадкування спірної квартири спадкоємця першої черги - ОСОБА_3 - дочки померлого брата позивача ОСОБА_8 .

З цього приводу суд зазначає, що особи, які можуть закликатися до спадкування після померлої ОСОБА_7 , є, зокрема, спадкоємці першої черги за законом - її діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .. Ці особи не скористались своїм правом на прийняття спадщини після ОСОБА_7 шляхом подання заяви до нотаріуса про її прийняття у визначений ст. 1270 ЦК України строк. Зі слів свідків-сусідів, ключі від квартири були у ОСОБА_13 , вони неодноразово одноголосно вказували, що це його квартира, після смерті матері він проживав у ній, почав робити там ремонт. Крім того, ОСОБА_8 з 1999 року по день смерті був зареєстрованим за адресою спірної квартири, за життя не мав у власності іншого житла. У 2004 році прийняв спадщину за батьком ОСОБА_9 .. Таким чином, його дії свідчать, що за життя він вважав, що прийняв спадщину після померлої матері. Поряд із цим, ОСОБА_1 ні після смерті батька у 2004 році, ні після смерті матері у 2021 році не подавала заяв до нотаріуса про прийняття спадщини або про видачу свідоцтв про прийняття спадщини після померлих, не вчиняла будь-яких інших дій, які б підтверджували її намір успадкувати спірну квартиру або те, що вона вважала її своєю власністю. До цього часу ОСОБА_1 не скористалася своїм правом подати нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за померлою ОСОБА_7 , отже на момент розгляду справи відсутні підстави вважати, що спадкові права позивача порушені, невизнані або оспорювані. До того ж, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_3 подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини за померлим батьком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_16 , а ОСОБА_1 звернулась до суду 15.05.2023, після поданої ОСОБА_3 заяви. Суд ураховує, що звернення із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про прийняття спадщини є правом спадкоємця і не подання такої заяви не позбавляє права на спадщину. Проте, з урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що в даному випадку бездіяльність ОСОБА_1 оцінюється на користь відповідача ОСОБА_3 . Факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтвердився під час судового розгляду. Що у своїй сукупності дає суду достатні підстави вважати, що позивач, не маючи права на спірну спадщину за законом, бажає усунути від спадкування ОСОБА_3 як спадкоємця першої черги після померлого брата ОСОБА_8 ..

Суд не надає правової оцінки показанням свідків та доказам: актам від 16.08.2016, 22.04.2023, довідці КЖЕП №4 від 23.10.2018 (т. 1, а.с. 19, 20) в частині проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_7 (батьків позивача) однією сім`єю протягом певного періоду, фактичного проживання брата позивача ОСОБА_8 з померлими батьками на час відкриття спадщини за ними, оскільки встановлення зазначених обставин виходить за межі позовних вимог.

Як було зазначено вище, вимоги позивача про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину; визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності в порядку спадкування стосуються спадкової маси спадкодавця.

Представник позивача у судових дебатах наголошувала, що суд має розглянути всі вимоги, надавши їм правову оцінку.

Суд хоче підкреслити, що встановлення згаданих обставин повинно мати правове значення для позивача. Це випливає з частини першої статті 15 ЦК України, відповідно до якої кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорення. Ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Таким чином у позивача має бути наявне певне право, воно повинно бути порушено, оспорено чи не визнано, а способи, передбачені ст. 16 ЦК України повинні бути спрямовані на захист саме цього права. Позивач не тільки не довела, що її спадкові права порушені чи невизнані, а й взагалі не довела, що у неї є спадкові права на спадщину після померлої ОСОБА_7 . А отже відсутні правові підстави для встановлення судом спадкової маси після ОСОБА_7 та її правового режиму. Тому у задоволенні вимог позивача про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності в порядку спадкування також слід відмовити.

Таким чином суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки у позові відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 1220, 1221, 1216-1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 223, 258-259, 263, 264, 265, 273,280, 281, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: Горішньоплавнівська міська рада Кременчуцького району Полтавської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідачі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_5 ;

ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_5 ;

ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_6 ;

Третя особа: Горішньоплавнівська міська рада Кременчуцького району, , вул. Миру, 24, м. Горішні Плавнів, Кременчуцький район, Полтавська область.

Суддя Д.Ю. Комарова