Справа № 509/629/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року. Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, заяву представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Аббасалієва Р.Р. про поновлення процесуального строку на подачу заяви та про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 19.03.2025 р. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Європейська аґенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 19.03.2025 р., ухваленому у даній справі, позов задоволений та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансової компанії «Європейська аґенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 71500 грн. та судовий збір у сумі 3028 грн.

12.06.2025 р. представник відповідачки ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 19.03.2025 р., в якій просив суд, поновити відповідачці строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, пропущеного з поважних причин, вказуючи, що відповідачка не мала можливості подати відзив на позов через догляд за хворою матір?ю та не отримувала повний текст заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 19.03.2025 р., дізнавшись про нього з ЄДРСР після відкриття виконавчого провадження № 78181854 від 26.05.2025 р. та накладення арешту на її банківські рахунки, а тому вважає, що процесуальний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення повинен бути поновлений. Крім того, вказує, що відповідачка не визнає суми боргу за 4 кредитними договорами з огляду на те, що позивачами не було враховано її часткових оплат за кредитами, а тому розрахунок боргу відповідачки є штучним і необґрунтованим без належних і достатніх доказів на підтвердження суми боргу у загальному розмірі 71500 грн., наводячи приклад щодо договору позики № 79723111 на суму 38000 грн., який вона повністю сплатила 19.07.2024 р., чого не було враховано у розрахунку заборгованості, зазначаючи, що по всім розрахункам її кредитів позивачами не було відображене погашення нею кредитів без надання суду первинних документів.

Представник заявниці (відповідачки) ОСОБА_1 в судове засідання не з?явився, про дату, час та місце перегляду заочного рішення суду повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, надіславши на електронну адресу заяву, в якій підтримав доводи заяви про перегляд заочного рішення, яку просив задовольнити та слухати справу без його участі (а.с. 106-107).

Представниця позивачів ТОВ «ФК «Європейська аґенція з повернення боргів» в судове засідання не з?явилася, про дату, час та місце перегляду заочного рішення суду повідомлялася належним, причини неявки не повідомила, надіславши на електронну адресу суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішеня суду, в яких просила відмовити у задоволенні необґрунтованої заяви про перегляд заочного рішення суду з підстав, викладених у відповідній заяві та проханням про розгляд зави про перегляд заочного рішення суду без її участі (а.с. 108-113).

Частиною 1 статті 287 ЦПК України передбачено, що заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи, заяви про перегляд заочного рішення та письмових заперечень проти заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 284 ЦПК України - заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ст. 285 ЦПК України - заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: найменування суду, який ухвалив заочне рішення; ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку; обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; клопотання про перегляд заочного рішення; перелік доданих до заяви матеріалів. Заява про перегляд заочного рішення підписується особою, яка її подає. До заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів. До заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

До заяви про перегляд заочного рішення - додаються докази, на які посилається заявник.

Частини 1,4 статті 287 ЦПК України передбачають, що заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Стаття 288 ЦПК України передбачає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ, рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» від 23.02.2006 р. № 3477-IV є джерелом права в Україні, неодноразово вказував, зокрема у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство прав спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принцип остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін немає права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами, з огляду на те, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata», коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99), «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

Суд встановив, що заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 19.03.2025 р., ухваленому у даній справі, позов задоволений та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансової компанії «Європейська аґенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 71500 грн. та судовий збір у сумі 3028 грн. (а.с. 79-84).

В описовій частині рішення судом було вказано про те, визначений ухвалою суду від 13.02.2025 р., згідно з якою, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали та матеріалів позову з додатками в порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачка відзиву на позов, письмових пояснень, заперечень чи зустрічного позову не надала, хоча вказані матеріали позову з додатками та ухвала суду у відповідності до вимог ст.ст. 130,131 ЦПК України були особисто вручені відповідачки під підпис 17.02.2025 р., що підтверджується супровідним листом від 13.02.2025 р. з особистим підписом відповідачки про отримання копії позову з додатками (а.с. 74-77).

Тобто, тримавши копію позову з додатками 17.02.2025 р., відповідачка ОСОБА_3 принаймні 1 місяць до ухвалення судом заочного рішення 19.03.2025 р. на надання суду своїх заперечень чи зустрічного позову, беручи до уваги 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали та матеріалів позову з додатками в порядку ст. 178 ЦПК України, який з поважних причин пропуску завжди поновлюється судом. Однак, відповідачка не скористалась своїм процесуальним правом на надання відзиву чи письмових заперечень проти позову, хоча знайшла час на те, щоб прийти особисто до суду та отримати позов з додатками, а тому суд вважає безпідставними твердження її представника про поважність неподання нею відзиву та заперечень проти позову через догляд за хворою матір?ю, адже про свою незгоду з позовом та аргументи невизнання розрахунку позову, відповідачка мала можливість викласти письмово як у приміщенні суду, так і маючи процесуальний строк 15 днів, який міг бути продовжений судом при поважних обставинах його пропуску, викладених представником відповідачки.

З вищевикладеного вбачається відсутність поважних підстав для поновлення відповідачці процесуального строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

Щодо посилань представника відповідачки щодо невизнання нею суми боргу за 4 кредитними договорами з огляду на те, що позивачами нібито не було враховано її часткових оплат за кредитами, а тому розрахунок боргу відповідачки є штучним і необґрунтованим без належних і достатніх доказів на підтвердження суми боргу у загальному розмірі 71500 грн., наводячи приклад щодо договору позики № 79723111 на суму 38000 грн., який вона повністю сплатила 19.07.2024 р., чого не було враховано у розрахунку заборгованості, зазначаючи, що по всім розрахункам її кредитів позивачами не було відображене погашення нею кредитів без надання суду первинних документів, суд зазначає наступне.

В описовій частині. Позову судом встановлено і підтверджено документально, що відповідачка ммає заборгованість : за договором позики № 79723111 в розмірі 38000 грн., з яких : 9500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 28500 грн. сума заборгованості за відсотками, укладеного 19.02.2024 р. між відповідачкю та ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», якими, 14.06.2021 р. за договором факторингу № 14/06/21 було відступлено право вимоги за вказаним договором на користь позивачів ТОВ «ФК «ЄАПБ» ; за кредитним договором № 17110-03/2024 в розмірі 9100 грн., з яких : 2600 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 6500 грн. сума заборгованості за відсотками, укладеного 14.03.2024 р. між відповідачкою та ТОВ «Стар Файнес Груп», якими, 29.07.2024 р. за договором факторингу № 29072024 було відступлено право вимоги за вказаним договором на користь позивачів ТОВ «ФК «ЄАПБ» ; за кредитним договором № 25664-03/2024 в розмірі 4000 грн., з яких: 1000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 3000 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою, укладеного 15.03.2024 р. між відповідачкою та ТОВ «Аванс Кредит», якими, 25.07.2024 р. за договором факторингу № 25072024 було відступлено право вимоги за вказаним договором на користь позивачів ТОВ «ФК «ЄАПБ» ; за кредитним договором № 27569-02/2024 в розмірі 20400 грн., з яких : 5100 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 15300 грн. сума заборгованості за відсотками, укладеного 16.02.2024 р. між відповідачкою та ТОВ «Аванс Кредит», якими, 25.07.2024 р. за договором факторингу № 25072024 було відступлено право вимоги за вказаним договором на користь позивачів ТОВ «ФК «ЄАПБ», а всього, на загальну суму боргу 71500 грн.

У відповідності до умов кредитних договорів (договорів позики), їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні договорів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Наявність електронних підписів сторін - підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено.

Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року № 404/502/18.

Суд звертає увагу на той факт, що сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення таких договорів (позики та кредиту), на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

При чому, що для укладення вищевказаних договорів в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства ОСОБА_4 власноруч.

Також, суд зауважує, що всі кредитні договори були укладені з позичальницею (відповідачкою) в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису та ОСОБА_3 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики, після чого позикодавці надіслали відповідачці за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який ОСОБА_3 використала для підтвердження підписання договорів.

Таким чином, без здійснення вказаних дій відповідачкою вищевказані договори не були б укладені між сторонами.

Згідно п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд погоджується з позицією позивачів, викладену у запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення про те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачкою кредитних (позичкових) коштів за укладеним договором, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором (позикодавцем), а дані документи відповідно до п.35 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта є банківською таємницею.

Представником відповідачки не надано суду і не представлено належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок ОСОБА_1 , вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить, відповідно до ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідачка не позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства.

Представниця позивачів у своїх запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення вказала, що 05.03.2025 р. в телефонному режимі (тел. НОМЕР_1 ) ОСОБА_5 звернулася до ТОВ «ФК «ЄАПБ» та висловила бажання сплачувати борги в добровільному порядку та 06.03.2025 р. було виготовлено Гарантійний лист про оплату ОСОБА_4 боргу за кредитним договором № 25664-03/2024 від 15.03.2024 (гарантійний лист не виконано) (а.с. 116).

Таким чином, відповідачка знала про існування кредитної заборгованості.

Відповідно до положення ст. 6 ЄКПЛ, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов?язків має право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду - є принцип правової визначеності прав і обов?язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду - не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення в справі «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інш. проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 р., «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 р.). За практикою тлумачення права на ефективний захист в суді Європейським Судом з прав людини в рішенні у справі «Мірагалль Эсколано та інші проти Іспанії» допустимим обмеженням доступу до правосуддя відповідає застосування строків.

Верховний Суд у Постанові від 14.02.2022р. у справі №2-4744/11 (№ рішення в ЄДРСР 103525086) зазначив, що дотримання вимог процесуальної форми (у тому числі й щодо належного повідомлення учасників справи про час та місце судового розгляду) є важливою гарантією їх прав та передумовою ухвалення законного та обґрунтованого рішення, однак надмірний процесуальний формалізм, який не враховує вимог справедливості, добросовісності й розумності, може спотворити завдання цивільного судочинства, спричинивши прийняття явно несправедливого рішення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов?язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду - кожна держава-учасниця цієї Конвенції (якої є Україна) - вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є - не допустити судовий процес у безладний рух, а тому сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачка не подала відзив на позовну заяву без поважних причин, і докази, на які посилається її представник, не мають істотного значення для правильного вирішення справи з підстав, викладених вище, а тому жодні підстави для поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, передбачені ст. 284 ЦПК України та про перегляд заочного рішення суду у суду відсутні і представником відповідачки суду не надані, і тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 131,259,284,287,288 ЦПК України, ЄКПЛ, рішеннями ЄСПЛ суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяв представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Аббасалієва Р.Р. про поновлення процесуального строку на подачу заяви та про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 19.03.2025 р. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Європейська аґенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлений та підписаний 02.07.2025 року.

Суддя Овідіопольського

районного суду Д.М. Гандзій