головуючий у суді І інстанції Марфіна Н.В.
провадження № 22-ц/824/6833/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
УХВАЛА

04 липня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Мостова Г.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року частково задоволено позов ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 13.06.2012 року розраховану станом на 26.08.2014 року у загальному розмірі 449 669 грн 04 коп., що є еквівалентом суми боргу у доларах США у розмірі 29 180 доларів США та 34 центи.

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 339 грн 82 коп.

18 червня 2024 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року в порядку процесуального правонаступництва залучено до участі у справі замість позивача ОСОБА_3 - у якості позивача ОСОБА_4 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року у справі № 755/24741/14-ц залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 10 січня 2025 року подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки апеляційну скаргу подано з порушенням строку на апеляційне оскарження, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не було заявлено та надано строк для усунення недоліків, а саме: для заявлення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, разом із зазначенням поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року, що унеможливили звернення до суду з апеляційною скаргою, за період з 24 грудня 2024 року по 09 січня 2025 року та докази про це.

На адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків, у якій заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження указаного судового рішення.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до статті 13 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення) особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 292 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час звернення апелянта до суду з апеляційною скаргою), сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно частини 4 статті 231 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час звернення апелянта до суду з апеляційною скаргою), у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Аналогічні вимоги містяться у статті 17, частині 1 статті 352 ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини 1 статті 294 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з підпункту 13 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Останнім днем для подачі апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 294 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення оскаржуваного рішення), було 07 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу направлено засобами поштового зв`язку до Київського апеляційного суду 15 лютого 2025 року.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення, ОСОБА_1 зазначає, що повний текст ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року не отримувала, а ознайомилась через свого представника лише 17 березня 2025 року, з огляду на це вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення з дати ознайомлення з ухвалою від 11 грудня 2024 року.

Посилається на те, що все ж таки своєчасно 17 грудня 2024 року, тобто в межах десятиденного строку, направила засобами поштового зв`язку до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу простою поштовою кореспонденцією, яка, на думку ОСОБА_1 , з незрозумілих та незалежних від апелянта причин тривалий час не надходила до Київського апеляційного суду. Апелянт припускає, що апеляційна скарга, направлена 17 грудня 2024 року пролежала десь в апеляційному суді без реєстрації.

З приводу цього Київський апеляційний суд звернувся зі службовою запискою та отримав відповідь.

Відповідно до відповіді керівника апарату Радченка О.М. повторна апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року у цивільній справі за єдиним унікальним номером 755/24741/14-ц, надійшла до Київського апеляційного суду 10 лютого 2025 року простим листом відправленим згідно з поштового штемпеля на конверті - 17 грудня 2024 року, отримана працівниками управління забезпечення автоматизованого документообігу без підтвердження про вручення та в день отримання, а саме 10 лютого 2025 року, на виконання п.п.1, 2 розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, зареєстрована в АСЕД «Апеляція» як вхідна кореспонденція за реєстраційним номером 17199/01-03/25 від 10 лютого 2025 року.

У пункті 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, судові рішення, що ухвалені до набрання чинності цією редакцією ЦПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, однак до розгляду таких скарг застосовуються правила, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Зазначене відповідає загальновизнаному положенню про дію цивільних процесуальних норм у часі, згідно з яким незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій (частина третя стаття 3 ЦПК України).

Дослідивши матеріали цивільної справи та обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки доводи скаржника про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягають задоволенню.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Дотримання процесуальних строків, зокрема, строків на апеляційне оскарження, є складовою принципу юридичної визначеності, який є одним з фундаментальних аспектів верховенства права, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Згідно з частиною 1 статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Питання поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано положеннями статті 127 ЦПК України, згідно з частиною першою якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини йог пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження (понад 1 рік) визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтею 358 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від 10 січня 2025 року на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Копію ухвали надіслати учасникам справи в порядку, визначеному статтею 272 ЦПК України, скаржнику надіслати копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська