Дата документу 11.07.2025
Справа № 334/5438/24
Провадження № 2/334/180/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря Александрової А.С., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Першина І.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Карташова Тамара Михайлівна про усунення від права на спадкування за законом

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Карташова Тамара Михайлівна про усунення від права на спадкування за законом.

На виконання Закону України № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» 30.04.2025 р. відбулася державна реєстрація змін до відомостей про Ленінський районний суд м. Запоріжжя, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, відповідно до яких назву Ленінський районний суд міста Запоріжжя змінено на Дніпровський районний суд міста Запоріжжя.

В ході судового розгляду позивачка ОСОБА_4 змінила призвище на ОСОБА_5 після укладання шлюбу, про що надала суду копію свідоцтва про шлюб, копії паспорту на прізвище ОСОБА_6 , копію довідки про внесення відомостей до Єдиного Державного Демографічного Реєстру.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що після смерті батька позивача відкрилась спадщина, яка складається з: земельної ділянки загальною площею 0,0897 гектарів, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :10:003:0052; житлового будинку загальною площею 120,6 кв.м., житлової площи 74,9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

За заявою позивача, приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М. було відкрито спадкову справу після померлого спадкодавця ОСОБА_7 .

Водночас, із заявою про прийняття спадщини, крім доньки, до нотаріуса звернувся брат позивача - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 отримала у спадщину 3/5 від земельної ділянки загальною площею 0.0897 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 липня 2023 року, зареєстроване в реєстрі за №991.

Відповідач ОСОБА_3 мав отримати 1/3 частку від вищезазначеної земельної ділянки, але на час звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, він не отримав спадщину.

Позивач вважає, що відповідачу було відомо про існування хвороби у батька, про його стан здоров`я та те, що батько потребує його допомоги як матеріальної так і фізичної, натомість відповідач замість того, щоб надавати таку допомогу, створював фінансові борги.

З вищенаведених підстав, позивачка просила суд ухвалити рішення, яким усунути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від права на спадкування на обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 05.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Копії ухвали суду про відкриття провадження у справі направлено учасникам справи.

Скориставшись своїм правом, представник відповідач надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити позивачу у позові у зв`язку з його необґрунтованістю.

Представник відповідача доводив, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від забезпечення, підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення пов`язане поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, проте не вчиняла необхідних дій. Відповідних фактів позивачем не надано.

Отже, є підстави стверджувати, що враховуючи вік, стан здоров`я спадкодавця, негативне відношення сторін одна до одної, позивачем не доведено факту ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, винної поведінки відповідача , а також потреби спадкодавця в такій допомозі, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Відповіді на відзив позивачем не надавалось.

Також, ухвалою суду від 05.07.2024 року суд витребував у Приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Карташової Тамари Михайлівни спадкову справу після померлого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

04.09.2024 року до суду надійшла копія спадкової справи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого було закрито підготовче судове засідання.

Інших процесуальних дій не вчинялося.

У судовому засіданні представник позивача доводила суду ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько - ОСОБА_7 , який з літа 2020 року хворів на онкологічне захворювання, про що свідчать виписки з Комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна лікарня» № 17235 від 24.12.2020 року, № 526 від 01.02.2021 року, № 2694 від 11.03.2021 року

До лікарні ОСОБА_7 потрапив у стані середньої тяжкості з діагнозом хронічна мієлопроліферативна хвороба, гіпертанічна хвороба II ст. АГ 2 ст., хронічний атрофічний антрум- гастріт в фазі нестійкої ремісії, гіперпластичний поліп антрального відділу шлунка, кандидозний езофагіт, хронічний панкреатит, фіброз печінки невірусного генезу, тубулярна аденома низхідної ободної кишки. Після стентування правої нирки ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні у лікувально- профілактичному закладі Медичний центр. При цьому, відповідач допомогу не надавав, хоча був обізнаний про стан здоров`я батька.

У зв`язку з постійними болями у нижніх відділах живота, значну загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, набряки нижніх кінцівок, ОСОБА_7 не міг працювати, потребував допомоги як фізичної, так і матеріальної.

Позивач по справі, та її мати, проживали разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

За увесь час хвороби ОСОБА_7 поруч з ним була донька, дружина та син - ОСОБА_8 . Вони виконували усі рекомендації лікарів, купували ліки за призначенням, здійснювали догляд за батьком.

Позивач ОСОБА_4 та її мати, дружина померлого, займалися похованням батька та чоловіка, організовували та оплатили ритуальні послуги.

Позивач, яка є донькою померлого, та син ОСОБА_3 після смерті батька звернулись до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташової А.С. з заявами про відкриття спадщини.

01.06.2021 року приватний нотаріус вніс реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи за № 67748171 у спадковому реєстрі.

Ще за життя, а саме 18 серпня 2020 року, ОСОБА_7 подарував позивачці 2/5 (дві п`ятих) частки земельної ділянки від належної йому на праві приватної власності земельної ділянки загальною площею 0. 0897 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :10:003:0052, що підтверджується Договором дарування, який зареєстрований в реєстрі за№ 1351.

Після смерті батька позивача відкрилась спадщина, яка складається з: земельної ділянки загальною площею 0,0897 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :10:003:0052; житлового будинку загальною площею 120,6 кв.м., житлової площи 74,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 отримала у спадщину 3/5 від земельної ділянки загальною площею 0.0897 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за Законом від 10 липня 2023 року, зареєстроване в реєстрі за №991.

В даному випадку, позивач вважає, що відповідачу було відомо про існування хвороби у батька, про його стан здоров`я та те, що батько потребує його допомоги як матеріальної так і фізичної, натомість Відповідач замість того, щоб надавати таку допомогу, створював фінансові борги.

Представник відповідача у судовому засіданні надав свої пояснення аналогічні відзиву на позовну заяву. Просив суд відмовити позивачу у позові.

Відповідач у судовому засіданні надав свої пояснення, які зводяться до того, що батько не потребував сторонньої допомоги, відмовлявся від його участі у допомозі. Пояснював, що батько мав можливість самостійно оплачувати своє лікування.

Позицію та думку свого представника повністю підтримав, просив суд відмовити позивачу у позові.

Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Карташова Т.М. надіслала суду заяву клопотання про розгляд справи за її відсутністю.

Суд, заслухавши позивача та його представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали спадкової справи № 26/2021 щодо майна померлого ОСОБА_7 , матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданий Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Батьками у вказаному свідоцтві зазначені: мати ОСОБА_9 , батько ОСОБА_7 .

11.01.2003 року, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Запоріжжя. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - ОСОБА_10 , дружині - ОСОБА_11 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , видане Шевченківським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 17.04.2021, актовий запис № 797, ОСОБА_7 помер.

Згідно довідки про причину смерті від 17.04.2021 року, зазначено, що ОСОБА_7 ,1955 року народження помер від злоякісного новоутворення лімфоїдної тканини.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, яка складається з: Земельної ділянки загальною площею 0,0897 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :10:003:0052; житлового будинку загальною площею 120,6 кв.м., житлової площи 74,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер 360792722).

За заявою позивача, приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М. було відкрито спадкову справу за померлим спадкодавцем ОСОБА_7 .

Водночас, із заявою про прийняття спадщини, крім доньки, до нотаріуса звернувся відповідач, брат позивача - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 отримала у спадщину 3/5 від земельної ділянки загальною площею 0.0897 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за Законом від 10 липня 2023 року, зареєстроване в реєстрі за №991.

Відповідач ОСОБА_3 мав отримати 1/3 частку від вищезазначеної земельної ділянки, але на час звернення позивачем до суду, відповідач спадщину не отримав.

За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Як встановлено ч. 1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Як встановлено ч.ч. 2, 3 ст. 1235 ЦК України заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Як встановлено п. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ (ч. ч. 5 - 6 ст. 1224 ЦК України).

Таким чином закон передбачає можливість усунення особи від права на спадкування обов`язкової частки у спадщині за умови встановлення судом певного юридичного складу.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Зазначений правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 127/11015/17 (провадження № 61-13141) .

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємців за умови отримання її від інших осіб.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02.03.2020 у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19.06.2019 у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

З досліджених в судовому засіданні доказів та фактичних обставин справи суд не встановив юридичного складу для ухвалення рішення про усунення відповідача від спадкування, що залишилась після смерті ОСОБА_7 , з наступних підстав.

Так, відповідно до медичних довідок, ОСОБА_7 вперше потрапив до лікарні у стані середньої тяжкості з діагнозом хронічна мієлопроліферативна хвороба, гіпертанічна хвороба II ст. АГ 2 ст., хронічний атрофічний антрум- гастріт в фазі нестійкої ремісії, гіперпластичний поліп антрального відділу шлунка, кандидозний езофагіт, хронічний панкреатит, фіброз печінки невірусного генезу, тубулярна аденома низхідної ободної кишки.

Після стентування правої нирки, ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні у лікувально- профілактичному закладі Медичний центр.

З того часу, тобто з 2020 року, ОСОБА_7 не міг працювати, потребував допомоги як фізичної, так і матеріальної.

Позивач по справі, та її мати - дружина померлого, проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .

За увесь час хвороби ОСОБА_7 поруч з ним була позивачка ОСОБА_4 , син померлого від першого шлюбу - ОСОБА_8 та мати позивача. Вони виконували усі рекомендації лікарів, купували ліки за призначенням, здійснювали догляд за батьком.

Позивачка ОСОБА_4 та її мати, дружина померлого, займалися похованням батька та чоловіка, організовували та оплатили ритуальні послуги.

Доводи сторони позивача про те, що вона постійно проживала з померлим ОСОБА_7 допомагала йому, не спростовуються відповідачем, оскільки відповідач проживає у місті Київі, і до батька він приїзжав лише на загальні свята.

Суд зауважує, що підставою для відмови у позові є недоведеність позивачем факту ухилення відповідача від надання допомоги померлому ОСОБА_7 при наявності у нього такої можливості.

Крім того, як вже зазначалося судом, питання щодо усунення від спадкування вирішується за сукупністю таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Отже, в ході розгляду справи позивачем не доведено, а судом не здобуто жодних доказів потреби спадкодавця у допомозі саме ОСОБА_3 .

Також, судом не встановлено інших обов`язкових елементів необхідних для ухвалення рішення про усунення відповідача від права на спадкування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, судом не встановлено потреби спадкодавця у матеріальній допомозі зі сторони відповідача, не встановлено висунення до відповідачів самим спадкодавцем (чи будь - якими іншими особами) прохання (вимоги) надання допомоги, а як наслідок не встановлено і факту ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги (тобто умисних дій відповідача спрямованих на ухилення від надання спадкодавцеві допомоги).

Таким чином, суд встановив, що позивач не надала належних, допустимих та безспірних доказів потреби спадкодавця у наданні допомоги відповідачем, звернення до відповідача прохання (вимоги) про надання такої допомоги, а також ухилення відповідача, який є спадкоємцем частки майна ОСОБА_7 , від надання спадкодавцеві такої допомоги, а тому в задоволенні позову про усунення його від права на спадкування слід відмовити.

Доводи позивача щодо понесення нею витрат на утримання, догляд, лікування спадкодавця в якості підстав для усунення відповідача від права спадкування частки судом до уваги не приймаються, оскільки, відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 1232 ЦК України, понесення особою таких витрат є підставою для їх стягнення зі спадкоємців у разі їх розумності та обґрунтованості, проте не є підставою для усунення спадкоємця від спадкування.

Враховуючи вказане нормативне регулювання, суд констатує, наявність конфліктних, неприязних чи інших негативних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем може бути підставою для зменшення судом частки, у разі встановлення судом обґрунтованості таких вимог, однак не підставою усунення відповідача від права на спадкування. Таких вимог позивач до суду не пред`являла.

З огляду на викладене в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Карташова Тамара Михайлівна про усунення від права на спадкування за законом - слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову повністю, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Карташова Тамара Михайлівна про усунення від права на спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Козлова Н. Ю.