справа № 278/6239/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про захист трудових прав,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою в якій просив захистити його право шляхом покладення на державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» (далі Державне підприємство) обов`язку видати йому із дотриманням ст. ст. 47, 49, 116 КЗпП України належним чином оформленої копії наказу про його звільнення, письмового повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні і довідки про його роботу на вказаному підприємстві із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

У обґрунтування заявленого ОСОБА_1 вказав, що він працював у Житомирській філії Державного підприємства юрисконсультом та інспектором з кадрів за суміщенням. Разом із тим, на початку липня 2024 року позивач звернувся до Державного підприємства із заявою про звільнення у зв`язку із тривалою невиплатою заробітної плати. Така заява була проігнорована відповідачем, у зв`язку із чим ОСОБА_1 був вимушений звернутися до нього із аналогічними заявами повторно наприкінці липня 2024 року та у вересні 2024 року. Водночас, станом на момент звернення до суду із цим позовом, ОСОБА_1 так і не отримав копію вищевказаного наказу, а тому вирішив захищати своє право у судовому порядку.

Відповідач, у свою чергу, скерував до суду відзив на позовну заяву в якому заперечив вимоги ОСОБА_1 повністю і у обґрунтування своєї позиції повідомив наступне.

Так, ОСОБА_1 дійсно працював на посаді юрисконсульта та інспектора з кадрів за суміщенням у Житомирській філії Державного підприємства. Водночас філія була самостійним структурним підрозділом Державного підприємства. Разом із тим, відповідно до наказу Державного підприємства № 6 від 25 травня 2023 року «Про припинення Житомирської філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» прийнято рішення припинити діяльність вказаної філії у зв`язку із чим утворена комісія з її припинення, до якої увійшов позивач, і розроблений план заходів з припинення філії. Отже, ОСОБА_1 було достеменно відомо, що він буде звільнений у зв`язку із припиненням діяльності філії. Більше того, уся документація щодо вивільнення працівників виготовлялася саме позивачем, який знав, що звільненням працівників у цьому випадку займається філія, а не Державне підприємство. Також відповідач зауважив, що звільнення позивача відбулося ще у 2023 році, а тому відповідачеві не зрозуміло, яким чином можливо вдруге звільнити ОСОБА_1 14 липня 2024 року, як зазначено у заявах останнього. Окрім цього, відповідач переконаний, що ОСОБА_1 злісно ухиляється від отримання наказу про своє звільнення, оскільки Державним підприємством неодноразово вживалися заходи щодо направлення йому засобами поштового зв`язку вищевказаного наказу про звільнення. За таких обставин, відповідач вказує, що позов ОСОБА_1 є безпідставним. Окрім цього, відповідач звернув увагу, що, наразі, рахунки його філії арештовані і співробітники Державного підприємства не мають доступу до облікової програми філії та програми клієнт-банку. Зазначений перебіг подій у сукупності із відсутністю у відповідача кадрових та бухгалтерських документів філії унеможливлюють його видати позивачеві письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні, а також довідку про його роботу на даному підприємстві із зазначенням спеціальності, класифікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

ОСОБА_1 , скориставшись своїм процесуальним правом, скерував до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якому підтримав свою позицію, що викладена у позові. Разом із тим, позивач зауважив, що відповідно до Положення про Житомирську філію Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» вказана філія є виключно відокремленим структурним підрозділом Державного підприємства без статусу юридичної особи, а тому його роботодавцем, в силу положень законодавства України, був саме відповідач.

У запереченнях на відповідь на відзив Державне підприємство підтримало свою позицію, викладену в відзиві на позовну заяву та додало, що посадовими обов`язками ОСОБА_1 передбачалося дотримання процедури скорочення працівників Житомирської філії. Водночас останній таких обов`язків належним чином не виконав, у зв`язку із чим і виник цей спір.

У судовому засіданні сторони не змінили свого ставлення щодо предмету спору і підтримали свої позиції, які викладені вище.

Дослідивши матеріали справи судом установлені наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини.

12 вересня 2018 року на підставі наказу № 53-к з 14 вересня 2018 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду юрисконсульта Житомирської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (а.с 4).

22 вересня 2021 року відповідно до наказу № 52/к-пер ОСОБА_1 переведений з посади інспектора з кадрів вказаної установи на посаду юрисконсульта. Окрім цього, останньому доручено виконання додаткової роботи за вакантною посадою інспектора з кадрів у порядку суміщення без звільнення з основної роботи та з доплатою 50 відсотків ставки, передбаченої штатним розписом, посадового окладу інспектора з кадрів з 23 вересня 2021 року (а.с. 5).

25 травня 2023 року Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» виданий наказ № 6 «Про припинення Житомирської філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» згідно із яким вирішено припинити шляхом ліквідації Житомирську регіональну філію Центру ДЗК (а.с. 42). Окрім цього, відповідно до п. 2 та п. 3 цього наказу утворена комісія із припинення філії згідно із додатком № 1 до нього та затверджений план з припинення філії згідно із додатком № 2.

Із додатку № 1 до зазначеного наказу вбачається, що головою комісії із припинення Житомирської філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» є ОСОБА_2 . Окрім цього, до складу комісії увійшов і Любомир Дикий (а.с. 43).

Відповідно до наказу № 9 від 15 листопада 2023 року ОСОБА_1 звільнений із посади юрисконсульта та інспектора кадрів за суміщенням Житомирської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. На вказаному наказі відсутній підпис ОСОБА_1 про ознайомлення із його змістом (а.с. 39 зворот).

28 березня 2024 року ОСОБА_3 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» подана заява в якій позивач просить виплатити йому заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2021 року по березень 2024 року, а також видати йому довідку про розмір нарахованої та виплаченої йому заробітної плати за період з 01 вересня 2021 року по 31 березня 2024 року (а.с. 64).

10 квітня 2024 року зазначене вище звернення ОСОБА_4 листом Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» № 5-1/1044 направлене для належного реагування голові комісії з припинення Житомирського регіональної філії Центру ДЗК Драгану Ю. (а.с. 65).

17 травня 2024 року головою комісії з припинення Житомирського регіональної філії Центру ДЗК Драганом Ю. написаний лист № 25 в якому зазначено, що можливість здійснення нарахувань ОСОБА_1 відсутня у зв`язку із повномасштабний вторгненням російської федерації в Україну, частковою моблізацією працівників, погіршенням економічного стану підприємства та арештом його рахунків. Водночас останнім зазначено, що по мірі здійснення заходів з припинення підприємства будуть здійснюватися розрахунки по заборгованості із працівниками, в тому числі і з ОСОБА_1 (а.с. 39).

03 липня 2024 року ОСОБА_1 написав заяву про його звільнення за власним бажанням з 14 липня 2024 року (а.с. 6).

31 липня 2024 року ОСОБА_1 написана та скерована на електронну адресу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» заява в якій позивач просить розглянути його вимоги, викладені у вищевказаній заяві від 03 липня 2024 року (а.с. 8).

05 серпня 2024 року голові комісії з припинення Житомирського регіональної філії Центру ДЗК Драгану Ю. та Дикому Л.В. в.о. генерального директора Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Тарасенком А. адресований лист в якому ОСОБА_5 зобов`язано у строк до 23 серпня 2024 року розглянути лист ОСОБА_1 від 31 липня 2024 року та надати йому відповідь з приводу поставлених у ньому питань та повідомити про це Державне підприємство (а.с. 41).

02 вересня 2024 року Диким Л. Державній службі з питань праці скерована скарга щодо порушення Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» трудових прав позивача (а.с. 63).

24 вересня 2024 року начальником Державної служби з питань праці Центрального міжрегіонального управління Харченком А. Державному підприємству «Центр державного земельного кадастру» адресований лист № Ц/1/2713-3В-24 щодо надання пояснень з приводу можливого порушення трудових прав ОСОБА_1 (а.с. 48-49).

Того ж дня начальником Державної служби з питань праці Центрального міжрегіонального управління Харченком А. на ім`я ОСОБА_4 адресований лист № Ц/1/2373-ЦА-24 в якому повідомлено про розгляд його звернення від 03 вересня 2024 року (а.с. 67).

25 вересня 2024 року ОСОБА_1 повторно написана заява із вимогами розглянути його заяву про звільнення від 03 липня 2024 року (а.с. 11).

04 жовтня 2024 року головою комісії з припинення Житомирської регіональної філії Центру ДЗК Драганом Ю. написаний лист № 35 в якому зазначено, що ОСОБА_1 у телефонному режимі просив скерувати йому наказ про звільнення засобами поштового зв`язку, що й було здійснено 17 травня 2024 року. Водночас ОСОБА_6 заперечив, що після 15 листопада 2023 року ОСОБА_1 виконувалися будь-які посадові обов`язки і облік його робочого часу припинений в день звільнення (а.с. 38).

04 листопада 2024 року в відповідь на звернення Державної служби з питань праці Центрального міжрегіонального управління Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» надана відповідь № 5/2982 в якій зазначено, що ОСОБА_1 звільнений із займаної ним посади 15 листопада 2023 року, але злісно ухиляється від отримання наказу про його звільнення. Стосовно наявності заборгованості по заробітній платі підприємство пояснило, що у зв`язку із початком воєнних дій воно частково призупинило свою діяльність, що призвело до погіршення його матеріального становища. Ураховуючи викладене, останнє має перед своїми працівниками заборгованість по виплаті заробітної плати, але вживає заходів для її погашення (а.с. 51-52).

06 грудня 2024 року ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку за допомогою послуг Акціонерного товариства «Укрпошта» скеровувалося поштове відправлення № 521, яке повернене адресату неврученим (а.с. 46-47).

Із відомостей, які надані Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області станом на 04 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 отримав заробітну плату від Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»: у 2018 році на загальну суму 26 775,30 грн; у 2019 році на загальну суму 96 971,66 грн; у 2020 році на загальну суму 127 620 грн; у 2021 році на загальну суму 167 805,52 грн; у 2023 році на загальну суму 14 175 грн (а.с. 148). Інформація про доходи ОСОБА_1 за 2022 рік у вказаних відомостях відсутня з невідомих суду причин.

Із відомостей, наданих позивачем щодо його карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в Акціонерному товаристві Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», за період із 2021 року по 2023 рік вбачається, що ОСОБА_1 отримав заробітну плату від Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 28 лютого 2022 року в сумі 11 130,65 грн. Інформації про заробітну плату за інші місяці 2022 року вказані відомості не містять (а.с. 161-162).

Окрім цього, відповідно до повідомлення про нараховані суми, належні ОСОБА_1 при звільненні, що надані позивачем, вбачається, що заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 становить 166 109,84 грн (а.с. 171).

Згідно із довідкою від 08 травня 2025 року, що видана головою з припинення Житомирського регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Драганом Ю., вбачається, що ОСОБА_1 працював на посаді юрисконсульта Житомирської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК» з 14 вересня 2018 року по 15 листопада 2023 року включно та у порядку суміщення посад без звільнення від основної роботи виконував роботу інспектора з кадрів з доплатою 50 відсотків ставки посадового окладу інспектора з кадрів згідно штатного розпису з 23 вересня 2021 року по 15 листопада 2023 року включно. У 2021-2022 роках посадовий оклад юрисконсульта складав 9 164 грн, посадовий оклад інспектора з кадрів 4 582 грн. У 2023 році посадовий оклад юрисконсульта складав 9 450 грн, посадовий оклад інспектора з кадрів складав 4 725 грн (а.с. 172).

Також, допитаний в якості свідка представник відповідача ОСОБА_8 показав, що він спілкувався у телефонному режимі із ОСОБА_1 та у ході цього спілкування позивач просив його здійснити надсилання копії наказу про його звільнення засобами поштового зв`язку та навіть пообіцяв оплатити вартість послуг пошти. ОСОБА_8 , у свою чергу, виконав прохання позивача, проте копія відповідного наказу про звільнення ОСОБА_1 направлялася останньому рекомендованим листом без повідомлення про вручення, але цей лист повернувся ОСОБА_8 неврученим.

Окрім цього, в ході судового засідання представником відповідача Драганом Ю. також до матеріалів справи долучено повідомлення про заплановане звільнення № 106 від 15 вересня 2023 року в якому ОСОБА_1 повідомлявся, що його звільнення відбудеться 15 листопада 2023 року (а.с. 199).

Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Приписами ст. 47 КЗпП України унормовано, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Нормою ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Відповідно до ст. 49 КЗпП України роботодавець зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2021 року виснувано, що реалізуючи права і виконуючи обов`язки, суб`єкти трудових правовідносин зобов`язані утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди працівнику, роботодавцю, довкіллю або державі. Не допускаються дії працівника чи роботодавця, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Під зловживанням трудовим правом для сторін трудових відносин варто розуміти особливу недобросовісну поведінку, пов`язану з навмисним створенням для працівника та (або) роботодавця ситуації правової невизначеності за межами права, з порушенням принципів справедливості, добросовісності та розумності.

За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза місцем її знаходження та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупністю із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи із наступного.

Так судом установлено, що між сторонами у період із вересня 2018 року по листопад 2023 року існували трудові правовідносини. Посилання ж відповідача на те, що ОСОБА_1 був прийнятий на посаду юрисконсульта до Житомирської філії Державного підприємства, а отже перебував у трудових правовідносинах саме із цією філією є безпідставними та прямо суперечать положенням ст. 95 ЦК України, оскільки філія є лише відокремленим підрозділом Державного підприємства, а тому в розумінні положень ЦК України та КЗпП України у вказаний період роботодавцем ОСОБА_1 був саме відповідач.

Разом із тим, останній, прийнявши рішення про ліквідацію вказаної філії, не вжив усіх залежних від нього заходів спрямованих на вручення ОСОБА_1 наказу про його звільнення у порядку ст. 47 КЗпП України, як працівнику, який скорочений у зв`язку із ліквідацією зазначеної філії. Такий висновок суду зумовлений тим, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що роботодавець позивача заздалегідь до дня його звільнення або ж у день звільнення повідомляв ОСОБА_1 про необхідність отримання копії наказу про звільнення. Посилання ж відповідача на те, що заявник за своєю посадою був обізнаний про таку необхідність безпідставні, оскільки ст. 47 КЗпП України покладає саме на роботодавця (Державне підприємство) обов`язок вручити працівнику ( ОСОБА_1 ) копію наказу про його звільнення. Позивач у цьому випадку не може виконувати одночасно і функцію роботодавця, і функцію працівника, оскільки це не передбачено законом та ставить його у несприятливе становище у порівнянні із іншими працівниками, які за своєю посадою не виконують роботу, пов`язану із кадровою діяльністю підприємства. Наявність повідомлення про заплановане вивільнення ОСОБА_1 зазначених висновків суду не змінює. Більше того, із показів свідка ОСОБА_8 , який є головою з припинення Житомирської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», установлено, що копія наказу про звільнення позивача надсилалася йому значно пізніше за день звільнення засобами поштового зв`язку і повернулася адресанту неврученою. Водночас останній не вжив будь-яких заходів щодо повторного скерування копії такого наказу або ж здійснення належного виклику позивача з метою вручення наказу про його звільнення.

За таких обставин, зважаючи на відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений відповідачем про необхідність отримання копії наказу про його звільнення, стверджувати про зловживання ним своїми трудовими правами неможливо, а тому суд відхиляє доводи відповідача в цій частині як безпідставні.

Аналогічних висновків суд дійшов і стосовно письмового повідомлення про нараховані та виплачені позивачеві суми при звільненні, оскільки сторонами не оспорювалося, що на момент звільнення у відповідача перед ОСОБА_1 обліковувалася заборгованість по заробітній платі, а тому, в силу вимог ст. 116 КЗпП України Державне підприємство зобов`язано було в день звільнення видати позивачеві письмове повідомлення про усі суми, які мають бути йому виплачені в день звільнення.

Стосовно довідки про роботу ОСОБА_1 на вказаному підприємстві із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати суд зауважує, що видача позивачеві такої довідки є обов`язком відповідача, який останній не виконав.

Ураховуючи наведене, суд зазначає, що бездіяльність відповідача в частині невручення ОСОБА_1 в день його звільнення копії наказу про таке звільнення разом із письмовим повідомленням про усі суми, які належать йому до виплати, як і ненадання довідки про роботу на зазначеному підприємстві грубо порушили трудові права позивача, що є неприпустимим. Посилання ж відповідача на відсутність у нього документів із бухгалтерського та кадрового обліку діяльності його Житомирської філії не є виправданням для порушення прав позивача, оскільки усі із вищевказаних документів відповідно до законодавства України є документами первинного обліку і відповідач зобов`язаний забезпечити їх збереження.

У зв`язку із викладеним вище суд уважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

У порядку ст. 141 ЦПК України із відповідача на рахунок позивача підлягають до відшкодування понесені останнім та документально підтверджені судові витрати пов`язані із розглядом цієї справи, що складаються із витрат по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Зобов`язати Деражавне підприємство «Центр державного земельного кадастру» (вул. Святослава Хороброго, 3, м. Київ, ) видати ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_2 ):

-- належним чином оформлену копію наказу про звільнення ОСОБА_1 ;

-- письмове повідомлення про нараховані та виплачені ОСОБА_1 суми при звільненні;

-- довідку про роботу ОСОБА_1 в Державному підприємстві «Центр державного земельного кадастру» із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Стягнути з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 08 липня 2025 року.

Суддя Віктор Мокрецький