Справа № 729/246/25
2/729/254/25

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :

судді Демченко Л.М.,

за участю секретаря Шолудько Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 10.02.2024 укладено кредитний договір (оферти) №10.02.2024-100000071. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 10 000 грн. строком на 56 днів зі сплатою комісії та відсотків. ТОВ «Споживчий Центр» виконало свою частину умов кредитного договору у повному обсязі. ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви виникла заборгованість в сумі 17 100 грн., з яких: тіло кредиту 10 000 грн., відсотки 5 600 грн., комісія 1 500 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за не погашає, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судовий збір.

20.03.2025 від представника відповідача адвоката Скользнєвої В.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому вона зазначає, що позивачем не надано первинних документів на підтвердження заявленої заборгованості за кредитним договором, а саме: доказів перерахування коштів у розмірі 10 000 грн. відповідачу та належного розрахунку заборгованості. Крім того, відповідач не погоджується з нарахованою банком комісією та відсоткам мотивуючи це тим, що зі змісту кредитного договору неможливо визначити та встановити за які саме послуги, надані банком, стягується комісія. У задоволенні позову просить відмовити.

26.03.2025 від представника позивача Чайки І.В. надійшла відповідь на відзив в якій вона просила позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив. Зазначила, що видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією №. Позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу Liqpay, тому квитанція і є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги». Крім того, вказує, що жодних нарахувань процентів поза межами строку кредитування відповідачу не здійснювалось.

У судовому засіданні 25.03.2025 відповідач ОСОБА_1 позов визнав частково. Пояснив, що не вважає себе зобов`язаним повертати суму кредиту, оскільки, кредитний договір він не укладав, кредитні кошти не отримував. Зазначив, що у лютому 2024 року його мобільний телефон був викрадений, і саме за допомогою цього телефону, на його переконання, невідома особа отримала доступ до особистих даних та здійснила оформлення онлайн-кредиту. Разом з тим, відповідач вказав, що не звертався з відповідною заявою до правоохоронних органів щодо викрадення телефону або несанкціонованого оформлення кредиту від його імені. Також не оскаржував укладений договір у судовому порядку та не подавав позову про визнання договору недійсним.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі (а.с.5).

Відповідач в наступні судові засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, через канцелярію суду представник відповідача надала клопотання про розгляд справи у їх відсутності (а.с.72)

Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що 10.02.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №10.02.2024-100000071, за умовами якого відповідачу надано споживчий кредит для задоволення особистих потреб у розмірі 10 000 грн. на строк 56 днів, зі сплатою відсотків (а.с.9-16).

Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.

Договір підписано електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора Е425, який було надіслано на номер мобільного телефону відповідача, що відповідає вимогам чинного законодавства та визначеному умовами вказаних договорів порядку укладення договору. Таким чином, кредитний договір укладений в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів», не суперечить приписам ст.ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України, на виконання вимог ч.1 ст.638 ЦК України сторони у досягли згоди щодо всіх істотних умов правочину, у зв`язку з чим він відповідно до ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

В матеріалах справи відсутні докази щодо оспорювання кредитного договору чи визнання його недійсним в судовому порядку.

За умовами укладеного між позивачем та відповідачем договору про надання фінансового кредиту, позивач перерахував відповідачу на банківську картку № НОМЕР_1 хх-хххх-0510, зазначену відповідачем при подачі заявки на отримання фінансового кредиту, грошові кошти в сумі 10 000,00 грн, за допомогою інтернет-еквайрингу Liqpay, що підтверджується копією квитанції № від 10.02.2024, виданої АТ КБ «ПриватБанк» як технологічного оператора платіжних послуг (а.с. 21).

Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. Однак, відповідач в свою чергу взяті на себе зобов`язання порушив, кредит своєчасно не повернув, що створило заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 100 грн, яка складається з: 10 000 грн заборгованість по тілу кредиту, 5 600 грн., заборгованість по процентам, комісія 1 500 грн. .

Розрахунок заборгованості виконаний за період з 10.02.2024 по 05.04.2024, тобто в період дії строку договору та є належним доказом наявності заборгованості у зазначеному розмірі.

Суд критично оцінює пояснення відповідача щодо викрадення його мобільного телефону та укладення кредитного договору без його волі, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження цих обставин. Зокрема, відповідач не звертався із відповідною заявою до правоохоронних органів щодо викрадення телефону, не надав витягів із ЄРДР або інших підтверджуючих документів, а також не оскаржував укладений договір у судовому порядку. Відтак, твердження відповідача є голослівними та не спростовують належним чином факт укладення кредитного договору та виникнення за ним зобов`язань.

Відповідно до ст.ст.526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Доводи представника відповідача, викладені у відзиві, щодо необґрунтованості нарахування комісії та неможливості встановлення, за які саме послуги вона стягується, суд вважає безпідставними. Згідно з умовами кредитного договору, наданого позивачем, чітко передбачено зобов`язання позичальника сплатити комісію за надання кредиту, а також визначено її розмір. Крім того, укладаючи договір, відповідач погодився з його умовами, в тому числі щодо сплати комісії, що підтверджується підписанням договору за допомогою одноразового ідентифікатора, відправленого на номер телефону, зазначений самим відповідачем. Тому посилання на незрозумілість умов договору щодо нарахування комісії не може бути прийняте судом як підстава для відмови у задоволенні позовних вимог.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є правопорушенням, оскільки ст.629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як зазначено вище, представник відповідача не надала суду доказів на спростування викладених у відзиві на позовну заяву запереченнях, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позову щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 17 100 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню в повернення судового збору 2 422,40 грн., які сплачені позивачем при подачі позову до суду. (а.с.1).

На підставі вищевикладеного та керуючись 4, 12, 13, 76-81,89, 95, 141, 258,259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 512, 514, 526, 549, 610, 611, 615, 629, 1054, 1081, 1082 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №10.02.2024-100000071 від 10.02.2024 в сумі 17 100 (сімнадцять тисяч сто) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в повернення судового збору 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.

Найменування сторін: позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, ); відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М.Демченко