Справа № 635/8775/21
Провадження № 2-п/635/24/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Даниленко Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко В.С.,

представника заявника Саврова Р.С.,

представника позивача - Камінської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву адвоката Саврова Руслана Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 23.10.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23.10.2024 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 (РНКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) грошові кошти у розмірі 62 550,00 доларів США, що складає в еквіваленті 2 471 669,50 грн за курсом НБУ на 01.05.2024. Стягнуто з ОСОБА_3 (РНКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ) три проценти річних у розмірі 5 765 доларів США, що складає в еквіваленті 151 485,00 грн за курсом НБУ на 01.11.2021. Стягнуто з ОСОБА_3 (РНКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ) судові витрати у розмірі 19 630 грн 62 коп.

09.04.2025 адвокат Савров Руслан Сергійович в інтересах ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 23.10.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, в якій просить скасувати заочне рішення та призначити справу до нового розгляду.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_1 починаючи з 2018 року постійно проживає в державі Ізраїль. Починаючи з тогу часу всього декілька разів відвідував Україну, а саме перебував у періоди з 12.10.2018 по 22.10.2018, з 09.09.2019 по 10.09.2019 та з 15.06.2021 по 18.07.2021. Вказане підтверджується печатками Державної прикордонної служби України відбитки яких зроблені у паспорті громадянина Ізраїлю № НОМЕР_3 виданого 25.09.2017 на ім`я ОСОБА_4 . Разом з цим, в матеріалах справи не міститься доказів належного повідомлення Заявника про призначені судові засідання у справі та відсутні дані про те, що ОСОБА_1 отримав заочне рішення суду. Всі без виключення поштові повідомлення про вручення поштових відправлень не містять підпису Заявника та навіть не містять підписів членів його родини. Таким чином, Заявник не з`являвся на судові засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не подав відзив та докази, що обґрунтовують його позицію у зв`язку із тим, що він починаючи з 18.07.2021 постійно проживав за кордоном. В свою чергу, позовна заява про стягнення боргу була подана ОСОБА_2 лише 10.11.2021, тобто після виїзду Заявника закордон. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Договір позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений та посвідчений 25.02.2013 року. Тобто, сторони укладеного договору могли (мали право) звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу до 25.02.2016. Однак, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом поза межами строку позовної давності, а саме 10.11.2021. Також, слід звернути увагу суду на той факт, що ОСОБА_2 з метою штучного створення уявлення про звернення ним з позовом у межах строку позовної давності подав до суду заяву (додаток до позову) від 09.09.2021 посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кожемякіним А.А. про те, що ОСОБА_1 начебто частково виконав умови договору позики шляхом повернення Позивачу 13.12.2013 двохсот доларів США, 26.12.2018 тисячі доларів США та 14.07.2021 двохсот п`ятдесяти доларів США. Відомості викладені у зазначеній заяві не відповідають дійсності. ОСОБА_1 на виконання договору позики від 25.02.2013 не повертав ОСОБА_2 грошові кошти, у тому числі у зазначені в заяві дати. У позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що заява від 09.09.2021 про часткове виконання зобов`язання написана ним в порядку ст. 545 ЦК України. Стаття 545 ЦК України (підтвердження виконання зобов`язання) передбачає, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку обсязі. про одержання виконання зобов`язання частково або в повному Однак, боржник (Позивач) не висував вимогу кредитору (Відповідачу) про видачу йому розписки про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі, а заява, навіть не розписка, була написана кредитором за власною ініціативою, яку обґрунтовано можна розцінювати, як одну із форм зловживання правом з метою штучного відновлення строків позовної давності. Зокрема, частиною 3 ст. 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Пунктом п. 17 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріуси, у тому числі уповноважені передавати заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам. Саме з метою отримання боржником (Відповідачем) «боргового документу» (заяви) ОСОБА_2 і звернувся 09.09.2021 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кожемякіна А.А. із відповідною заявою, яку нотаріус в порядку п. 17 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» повинен був передати ОСОБА_1 . Однак, жодних заяв ОСОБА_1 не отримував, а про її існування дізнався лише під час ознайомлення з матеріалами судової справи 635/8775/21. Крім того, необхідно звернути увагу суду на те, що нотаріус посвідчуючи заяву ОСОБА_2 від 09.09.2021 не встановлював юридичний фак часткового виконання зобов`язання та не фіксував факт передачі боржником грошових коштів кредитору, а лише встановив особу ОСОБА_2 та засвідчив справжність його підпису. Таким чином, заяву від 09.09.2021 посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кожемякіним А.А. про те, що ОСОБА_1 начебто частково виконав умови договору позики від 25.03.2013 шляхом повернення позивачу частини боргу, не можна вважати доказом, в розумінні ст. 76 ЦПК України, у зв`язку із її не належністю. Заява від 09.09.2021, яку позивач використовує як доказ факту часткового виконання ОСОБА_1 зобов`язань по договору позики від 25.02.2013, адресована людині, анкетні дані якої схожі на анкетні данні заявника, однак не співпадають із анкетними даними людини, вказаної у договорі позики від 25.02.2013 року (прізвище та місяць народження). Враховуючи те, що відповідач не знав і не міг знати про пред`явлення до нього позову, про відкриття провадження у справі, про час і дати судових засідань та про ухвалення рішення за результатами розгляду позовної заяви, заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 23.10.2024 по справі № 635/8775/21 підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.04.2025 заяву про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 23.10.2024 прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Даниленко Т.П. та призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 адвокат Савров Р.С. заяву підтримав, просив скасувати заочне рішення та призначити справу до судового розгляду, додатково зазначивши, що відповідач не знав про вказану цивільну справу, був за межами країни, не отримував судові виклики.

Представник ОСОБА_2 адвокат Камінська А.А. у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення у повному обсязі. Вважала, що вказані в заяві про перегляд заочного рішення обставини не є поважними, оскільки за вказаною у позові адресою мешкає мати відповідача, яка могла сповістити його про судові виклики.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення суду та матеріали цивільної справи № 635/8775/21, суд зазначає про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, зі змісту зазначеної норми випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливо у випадку встановлення судом двох обставин:

-відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин;

-докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Під час судового розгляду судом вищезазначені обставини не встановлені.

Так, згідно інформації, отриманої судом в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Жодних інших даних, в тому числі про фактичне місце проживання відповідача за іншою адресою, матеріали справи не містять.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, судові повістки про виклик відповідача ОСОБА_1 у судові засідання були направлені останньому за вказаною адресою своєчасно та у встановленому законом порядку, а отже, відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, проте у судові засідання жодного разу не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Факт неотримання відповідачем викликів суду, які направлялись судом на адресу, за якою останній зареєстрований, на думку суду, не може розцінюватись як неповідомлення учасника справи про розгляд справи та позбавлення можливості останнього скористатись своїми процесуальними правами під час розгляду справи.

Крім того, в матеріалах справи міститься договір позики від 25.02.2013, укладений між сторонами, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Маліковою О.К. за реєстраційним номером 472, який був досліджений судом при розгляді вказаної справи та який підтверджує факт передачі грошових коштів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які вказані в заяві про перегляд заочного рішення, на думку суду є підставою для апеляційного оскарження рішення суду, а не для скасування заочного рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, викладені заявником в заяві про перегляд заочного рішення не можуть бути підставою для скасування заочного рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.287 ЦПК України в результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 247, 287- 288 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Саврова Руслана Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 23.10.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 23.10.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Т.П.Даниленко