Провадження № 6/201/199/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Терновою А.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням.

В обгрунтування заяви зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05 квітня 2022 року задоволено її позовні вимоги про встановлення порядку користування житловим приміщенням.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме :

-виділити у користування ОСОБА_1 ізольовану житлову кімнату - 17,1 кв.м. та лоджію 3,1 кв.м.;

-виділити у користування ОСОБА_2 ізольовану житлову кімнату - 10,3 кв.м.

-у спільному користуванні співвласників залишити: кухню, коридор, ванну кімнату/вбиральню (санвузол), вбудовану шафу.

Відповідач добровільно виконати рішення суду відмовляється. Літом 2022 року за допомогою Соборного ВДВС у м. Дніпрі було встановлено порядок користування квартирою, проте з початком російської агресїї росії проти України вона виїхала за кордон, відповідач скориставшись цим почав повністю одноособово використовувати квартиру та повідомив що не має наміру виконувати рішення суду.

Соборним ВДВС у місті Дніпро було відкрито виконавче № 74945710 провадження з примусового виконання судового рішення.

В рамках даного виконавчого провадження відповідачеві неодноразово надсилалися вимоги щодо необхідності виконання рішення суду.

20 грудня 2024 року державним виконавцем Соборного відділу ДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернишовим А.О. будо здійснено вихід за адресою: квартира АДРЕСА_1 проте відповідач двері не відкрив на дзвінки не реагував. Замки в квартирі були повністю змінені і надати доступ до квартири позивач можливості не мала.

З приводу даного факту державним виконавцем Соборного відділу ДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) будо складено акт від 20 грудня 2024 року.

Наразі на виконанні Соборного відділу ДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) все ще перебуває виконавчий лист у справі № 201/10507/20 ,проте виконання рішення неможливе, оскільки його формулювання з точки зору ВДВС не містить посилань на можливість примусового виконання даного рішення суду у разі відмови відповідача від його виконання.

За таких обставин позивач змушена звернутися до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення та просити суд змінити спосіб і порядок виконання рішення суду на:

Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме:

???виділити у користування позивачу ізольовану кімнату площею 17, 1 кв.м. та лоджією - 3,1 кв.м. та заборонити Відповідачеві користуватися ізольованою кімнатою площею 17, 1 кв.м. та лоджією - 3,1 кв.м.

???виділити у користування відповідачу ізольовану кімнату площею 10,3 кв.M.;

? в спільному користуванні співвласників залишити: кухню, коридор, ванну кімнату/вбиральню (санвузол), вбудовану шафу.

Сторони перебувають у родинних відносинах проте між ними склалися неприязненні стосунки між ними постійно виникають сварки.

На даний час вона фактично не має жодної можливості мешкати в квартирі, 2/3 якої належить їй особисто. Будь які спроби вирішити питання позасудовим шляхом не мали успіху, оскільки відповідач вважає, що він вправі користуватися всією площею квартири не зважаючи на її права.

За таких обставин вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. На даний час фактично не існує іншої можливості вирішити їх конфлікт. Вона роками була змушена мешкати в орендованих приміщеннях, будучи власником 2/3 квартири та сплачуючи при цьому усі комунальні послуги. На даний час у неї на руках дитина, якій щойно виповнився рік, вона знаходиться в декретній відпустці, а її мій чоловік не зобов`язаний сплачувати за оренду їхньої квартири, а також оплачувати проживання відповідача та його цивільної дружини у спірному помешканні.

Спірна квартира, розташована на сьомому поверсі дев?яти поверхового будинку. Спірна квартира складається з двох відокремлених житлових кімнат та підсобних приміщень згідно Плану квартири, що вказаний у Технічному паспорту та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.08.2013 р. Загальна площа квартири становить - 46,4 кв.м. Житлова площа - 27,4 кв.м. Кімнати: 1-а кімната-10,3 кв.м.; 2-а кімната - 17,1 кв.м. В квартирі 2-а кімната за планом межує з лоджією - 3,1 кв.м., а 1-а кімната за планом не обладнана балконом. Також, вказана квартира має допоміжні приміщення: кухню площею 7,6 кв.м., ванну/вбиральню кімнату площею 3,2 кв.м., вбудовану шафу площею 0,3 кв.м., коридор площею 4,8 кв.м.. Крім співвласників у квартирі зареєстрована моя малолітня донька ОСОБА_3 , 2019 року народження.

Вважає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Проте спірна квартира не можу бути поділена в натурі, оскільки не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами які можуть використовуватися як окремі квартири, а конфліктні відносини між співвласниками перешкоджають домовитися про порядок користування квартирою.

05 червня 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 через систему «Електронний суд» було подано заперечення на заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення в якому останній зазначив, що зі свого боку відповідач виконав вимоги рішення суду, та після набрання законної сили судового рішення добровільно надав доступ державному виконавцю та представнику позивачки доступ до квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Після надання відповідачем доступу до квартири, державним виконавцем, у присутності представника позивачки та відповідача, у квартирі АДРЕСА_1 , на вхідні двері до ізольованої житлової кімнати - 17,1 кв.м. та лоджією - 3,1 кв.м. був закріплений замок, ключі від якого передані представнику позивачки. Крім того, ключі від самої квартири є в наявності позивачки, а відповідач не змінював замки на вхідних дверях до квартири.

Доводи представника позивачки про те, що відповідач повністю і одноособово використовує квартиру та не надає доступу є лише припущенням, та не ґрунтуються на доказах.

У свою чергу відповідач долучає до даного заперечення фотознімок, на якому видно, що до кімнати, яка виділялась позивачці за рішенням суду є окремі вхідні двері на яких міститься замок.

Тому починаючи з того моменту, коли державним виконавцем та представником позивачки був закріплений замок на вхідні двері до кімнати площею 17,1 кв.м та лоджією 3,1 кв.м., та по теперішній час, відповідач не має вільного доступу та ключів до ізольованої кімнати. У зв`язку з чим вважає, що твердження представника позивачки про те, що відповідач повністю і одноособово використовує квартиру не відповідає дійсності, та не підтверджено належними доказами.

Також представник позивачки зазначає, що в рамках відкритого виконавчого провадження №74945710 щодо примусового виконання рішення суду відповідачеві неодноразово надсилалися вимоги щодо необхідності виконання рішення.

До заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення представником позивачки долучено лист від 13.12.2024 №143142/11 державного виконавця Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельник Л.Л. згідно якого встановлено, що державним виконавцем виконавчі дії з перевірки виконання вимог виконавчого листа №201/10507/20, виданого 26.02.2024, у зв`язку з численними повітряними тривогами, які були 13.12.2024, перенесено на 20.12.2024 на 11:00 год. 13.12.2024 вказаний лист державного виконавця було направлено рекомендованим поштовим відправленням на адресу відповідача. Згідно трекінгу «Укрпошта» за штриховим ідентифікатором 572 встановлено, що 13.12.2024 зазначений лист державного виконавця направлено на поштове відділення 49100. 18.12.2024 була невдала спроба вручення. 30.12.2024 повернуто відправнику, та у подальшому перенаправлено на поштове відділення 49009. Надалі вказаний лист переадресовано 03.01.2025 на поштове відділення 49005, де 05.05.2025 відповідач отримав лист державного виконавця. У зв`язку з чим відповідач не був належно поінформований про те, що державний виконавець має намір прибути 20.12.2024 об 11:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , з метою перевірки виконання вимог виконавчого листа №201/10507/20, виданого 26.02.2024, та в цей день відповідач був відсутній за вказаною адресою.

Розуміючи, що відповідач не отримав зазначений лист, державним виконавцем у присутності представника позивачки був складений акт від 20.12.2024, згідно якого встановлено наступне «20.12.2024 державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 не було надано доступу державному виконавцю та представнику ОСОБА_1 доступу до квартири АДРЕСА_3 , з метою перевірки виконання рішення суду. На дзвінок від квартири ОСОБА_2 не відреагував, мешканці з сусідньої квартири також.

На зовнішніх дверях під номером квартири державним виконавцем було залишено копію постанови про відкриття виконавчого провадження №74945710 з ідентифікатором доступу з метою повторного належного повідомлення ОСОБА_2 про необхідність виконання судового рішення.

Таким чином, оскільки у стягувача ОСОБА_1 відсутні ключі для доступу до квартири, то ОСОБА_2 своїми діями перешкоджає стягувачу у користуванні квартирою, а саме не допускає до приміщення представника стягувача адвоката Нестеченка Дмитра Сергійовича».

У свою чергу відповідач ще раз наголошує, що ключі від квартири АДРЕСА_3 є в наявності у позивачки, яка перебуває з початку російської агресії проти України до теперішнього часу за межами території України. Тому твердження про те, що у позивачки відсутні ключі для доступу до квартири та твердження про те, що відповідач перешкоджає позивачці у користуванні квартирою не відповідає дійсності, тим самим вводячи Суд в оману.

Сторони в судове засідання не з`явилися просили розглядати дане питання за їх відсутності

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 435 ЦПК України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05 квітня 2022 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житловим приміщенням.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме :

-виділити у користування ОСОБА_1 ізольовану житлову кімнату - 17,1 кв.м. та лоджію 3,1 кв.м.;

-виділити у користування ОСОБА_2 ізольовану житлову кімнату - 10,3 кв.м.

-у спільному користуванні співвласників залишити: кухню, коридор, ванну кімнату/вбиральню (санвузол), вбудовану шафу.

Відповідно до статті 124 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Порядок виконання судового рішення визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Відповідно до ч. 1ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Поняття спосіб та порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що обраний позивачем.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. При цьому суд не може змінити зміст судового рішення або його суть.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 10 червня 2019 року у справі № 350/426/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 2-749/11/2229.

Таким чином, зміна способу та порядку виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Судом мають вживатися нові заходи для реалізації рішення суду у разі неможливості його виконання у порядок й спосіб, що встановлений раніше.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав, якими можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди (немайнової шкоди).

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Відтак, під час розгляду заяв про встановлення або зміну способу й порядку виконання рішення, судам слід мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. При вирішенні питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення. При цьому, ключовим питанням є те, що під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.

Отже, питання щодо встановлення способу і порядку виконання рішення суду може бути розглянуто у виняткових випадках, що обумовлені об`єктивними ускладненнями при виконанні цього рішення.

Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись із заявою про зміну порядку виконання рішення суду у справі № 201/10507/20 заявник фактично просить змінити резолютивну частину рішення суду, що є неприпустимим, а саме просить заборонити Відповідачеві користуватися ізольованою кімнатою площею 17, 1 кв.м. та лоджією - 3,1 кв.м.

З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані суду докази, суд не вбачає підстав, для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 18, 81, 260, 353, 354, 435 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова