Справа № 337/280/25
Провадження № 2/333/2127/25
25 червня 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Михайлової А.В., за участю секретаря судового засідання Панченко К.О., розглянувши в залі суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Железняк Лариси Володимирівни до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування про встановлення факту самостійного виховання малолітньої дитини батьком,
15.01.2025 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування про встановлення факту самостійного виховання малолітньої дитини батьком.
Ухвалою судді Хортицького райорнного суду м.Запоріжжя від 28.01.2025 року позовну заяву направлено за підсудністю до Комунарського районного суду м.Запоріжжя
В обґрунтування позову зазначено, щоз 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за місцем постійного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила сина, який зареєстрований органами реєстрації актів цивільного стану як ОСОБА_3 .
Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області від 15.10.2015 року, актовий запис № 144, батьком дитини записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом проживали до 2020 року. Так як їхні сімейні відносини не склались, з серпня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали мешкати окремо. ОСОБА_1 продовжував мешкати в належному йому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 оселилась для подальшого проживання за своїм зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Після серпня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виникало спору щодо місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 . Син сторін мешкав постійно з батьком, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач створив сину всі умови для комфортного проживання в житловому будинку і для його розвитку. В житловому будинку у сина булла своя окрема кімната, облаштована для проживання і навчання дитини. Позивач має достатньо коштів для утримання сина і забезпечення його всім необхідним для проживання, навчання і розвитку. Під час проживання з ОСОБА_1 син почувається спокійно, радісно та впевнено. ОСОБА_1 організував для сина дошкільну підготовку в індивідуальному порядку задля підготовки дитини до школи у педагога ОСОБА_5 в м. Василівка, а також організував спортивну підготовку в секції футболу в фізкультурно-оздоровчому комплексі „Таврія у м. Василівка.
Позивач влаштував сина до дитячого садка: комунального закладу дошкільної освіти №2 „Малятко Василівської міської ради Запорізької області, який син постійно відвідував з січня 2021 р., що позитивно впливало на його розумові та інтелектуальні здібності. Дитина навчається у КЗ «Василівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1 за дистанційною формою навчання.
Позивач самостійно забезпечує регулярний медичний нагляд за станом здоров`я сина, здійсненням профілактичних щеплень, тощо. Весь свій вільний час ОСОБА_1 приділяє дитині, займається його вихованням, навчає сина всьому необхідному для його подальшого життя. Під час спільного проживання матер`ю ОСОБА_2 сину не приділялась належна увага, вона не займалась з сином, була постійно обтяжена своїми побутовими та сімейними проблемами. Окрім того, мати наносила сину тілесні ушкодження.
За висновком психолога від 18.02.2021 р. у дитини сформований стійкий психоемоціональний тип прихильності по відношенню до батька, ОСОБА_1 , відчуття дитиною безпеки і захищеності з боку батька, як доглядаючої особи (науковий термін); по відношенню до матері у дитини сформований амбівалентний тип прихильності (тобто невизначений, як до незначущої людини), оскільки мати практично не приймає ніякої участі у вихованні та розвитку дитини, а дитина, в свою чергу, не може зафіксувати її у пам`яті як значущу близьку людину і сформувати до неї певну прихильність (тобто між дитиною та матір`ю на даний час немає ні фізичного, ні сімейного контакту).
В серпні 2020 року Відповідачка ОСОБА_2 звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів і визначенням місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 (цивільна справа № 937/6186/20). ОСОБА_1 також подав позов до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (цивільна справа № 937/3163/21). Наразі зазначені цивільні справи судом не розглянуті, знаходяться в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області на окупованій території.
Після російського збройного широкомасштабного вторгнення до України та окупації частини Запорізької області в лютому-березні 2022 р. ОСОБА_2 вирішила залишитись на окупованій території та продовжує мешкати у м. Мелітополі Запорізької області за місцем реєстрації. 28.03.2022 р.
ОСОБА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_4 виїхав до м. Нікополя Дніпропетровської області, де мешкав до 29.07.2022 р. і разом з сином отримав статус внутрішньо-переміщеної особи, в липні 2022 р. переїхав до м. Запоріжжя, де разом з сином також отримав статус внутрішньо-переміщеної особи. З 28.03.2022 р., перебуваючи в евакуації, ОСОБА_1 постійно мешкає разом з малолітнім сином ОСОБА_4 . Відповідачка ОСОБА_2 з березня 2022 р. не підтримує будь-яких відносин з сином, не цікавиться його життям, не утримує дитину, не приймає участі у вихованні сина, не спілкується з ним засобами телефонного зв`язку чи з використанням месенджерів.
Посилаючись на зазначене, позивач просить суд: встановити факт самостійного виховання дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Ухвалою судді від 20.02.2025 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Відповідачка в підготовче засідання не з`явилася, будучи повідомленою належним чином про дату та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надала.
Представник третьої особи в підготовче засідання не з`явилася, надала заяву про проведення підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду без її участі.
Ухвалою від 06.05.2025 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити позов.
Допитаний свідок ОСОБА_7 пояснила, що знає сім`ю ОСОБА_1 з його дитинства. З ОСОБА_2 не знайома. Їй відомо, що у ОСОБА_1 є син ОСОБА_4 , який з трирічного віку постійно проживає з батьком. Батько піклується про дитину, влаштував у дитячий садок, займається вихованням дитини. Після початку війни ОСОБА_1 разом з сином евакуювався з м.Василівка Запорізької області спочатку у м. Нікополь Дніпоропетровської області, а потім у м.Запоріжжя. У Запоріжжі ОСОБА_1 з сином проживав у неї. За весь час проживання у м. Запоріжжя мати дитини ОСОБА_4 не дзвонила жодного разу, не цікавилась дитиною. Через стресовий стан ОСОБА_4 , який дуже боявся вибухів, ОСОБА_1 вимушений був виїхати з дитиною в евакуацію за кордон.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою належним чином про дату та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надала. Правом на подачу відзиву не скористалася.
Від представника третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, просить позов в інтересах дитини задовольнити.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.
З 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за місцем постійного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідачка народила сина, який зареєстрований органами реєстрації актів цивільного стану як ОСОБА_3 .
Відповідно до свідоцтва про народження батьком дитини записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 у цивільному шлюбу позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області від 15.10.2015 року, актовий запис № 144.
Стосунки між сторонами не склались. ОСОБА_2 не виконувала свої батьківські обов`язки, не доглядала за сином, не піклувалась про його здоров`я та побут, а тому позивач забрав дитину до себе у м. Василівка Запорізької області. ОСОБА_2 залишилась проживати у м. Мелітополь Запорізької області.
ОСОБА_2 за власним бажанням залишилась проживати у м. Мелітополь Запорізької області, яка є тимчасово окупованою територією. Підтверджується вказане інформацією, отриманою судом про відсутність реєстрації ОСОБА_2 як внутрішньо-переміщеної особи на підконтрольній Україні території.
Згідно акту обстеження умов проживання Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області від 11.01.21 року ОСОБА_1 проживає у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_8 , у якого наявна окрема кімната, забезпечена необхідними меблями. Удитини є інгашки та розвиваючі ігри.
Відповідно до Акту відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 25.10.2024 р. № 10-08/3016, ОСОБА_1 проживає разом з дитиною ОСОБА_3 в орендованій квартирі, яка відремонтована, має достатні меблі, підключена до всіх комунальних послуг тощо.
Акт про фактичне проживання ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 від 05.05.2023 р. ОСББ «Світла 16»; акт підтвердження фактичного проживання ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 від 31.05.2024 р. ОСББ «Світла 16» підтверджують, що дитина ОСОБА_3 дійсно проживає разом з Позивачем ОСОБА_1 .
Згідно з розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 20.11.2024 р. № 1009, ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 з 28.08.2018 року є інвалідом 3 групи, загальне захворювання, безстрокове , що підтверджується довідкою МСЕК АВ № 0280246 віл 28.08.2018 року.
Неповнолітній ОСОБА_3 перебуває на повному утриманні позивача, аліменти з ОСОБА_2 не стягуються, батько займається його вихованням, забезпечує всіма необхідними речами.
Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 2, 5 статті 150 Сімейного кодексу України (СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Статтею 151 СК визначено права батьків щодо виховання дитини.
Стаття 154 СК України закріплює перелік прав батьків по захисту дитини, а саме: батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.
Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2024 року у справі №201/5972/22 (провадження № 14-132цс23) зазначила наступне: «… Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.
Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.
СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.
Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.
У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо вони не пов`язані з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення...
Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
У справі, яка переглядається, заявник просить установити факт самостійного виховання ним дитини, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для матері дитини.
Так, у статті 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. За частиною першою цієї статті право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають не лише один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває, а й орган опіки та піклування або прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
З огляду на зазначене, вбачається, що у справі, яка розглядається, наявний спір про право - зокрема, спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування (ч.4-5 ст. 19 СК України) .
Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.
Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника.
Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.
Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право».
Керуючись ст. ст. 150-151, 154, 157 СК України, ст.ст. 4-5, 76-82, 89, 259, 263-265, ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки і піклування, - задовольнити.
Встановити факт самостійного виховання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір в розмірі 968,96 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя А.В.Михайлова