Житомирський апеляційний суд
Справа 295/6685/24
16 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,
суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі
заяву представника ОСОБА_1 адвоката Соломонюка Святослава Анатолійовича про ухвалення додаткового судового рішення
у цивільній справі №295/6685/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Соломонюк Святослав Анатолійович 31 березня 2025 року подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу в справі судових витрат. Просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн.
Заява обґрунтована тим, що Житомирським апеляційним судом розглянуті апеляційні скарги відповідачів на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 02 вересня 2024 року та на додаткове рішення цього ж суду від 13 вересня 2024 року. Житомирський апеляційний суд постановою від 26 березня 2025 року залишив рішення Богунського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2024 року без змін, а додаткове рішення цього ж суду від 13 вересня 2024 року змінив, зменшивши суми витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , з 6 000 грн до 3 000 грн із кожного. Подаючи відзив на апеляційну скаргу, позивач зазначив орієнтовний розрахунок судових витрат у справі, які він поніс і очікує понести у зв`язку із переглядом справи судом апеляційної інстанції, а саме, витрати на професійну правничу допомогу склали 15 000 грн. Також у відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що в порядку частини восьмої ст.141 ЦПК України належні докази, понесених позивачем судових витрат, будуть надані суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Між ОСОБА_1 та адвокатом Соломонюком С.А. 28 березня 2024 року укладений договір про надання правової допомоги. В межах дії вказаного договору поданий акт прийому-передачі наданих послуг від 26 березня 2025 року, в якому зазначений перелік послуг, які надані в суді апеляційної інстанції та детальний розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 26 березня 2025 року (а.с.9-10 т.2).
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Від представника ОСОБА_1 адвоката Соломонюка С.А. надійшло клопотання про розгляд заяви без позивача та його представника (а.с.20 т.2). Від представника відповідача адвоката Ткачук Т.А. також надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності та відповідача (заява додана до матеріалів справи). Також у останній заяві одночасно зазначено про заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 15 000 грн, оскільки справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та, на погляд сторони відповідачів, розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, а тому висловлено прохання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу за апеляційний перегляд справи до 1 000 грн. Відповідно до частини четвертої ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення та явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою у відповідності до положень частини другої ст.372 ЦПК України.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до пункту третього частини першої ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання (перше речення частини четвертої ст.270 ЦПК України).
За положеннями частини першої ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами п.1 частини третьої ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини восьмої ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача Ярошука М.А. послався на те, що у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції позивач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в сумі (орієнтовно) 15 000 грн та зазначив, що детальний розрахунок фактично понесених витрат буде наданий суду апеляційної інстанції після ухвалення рішення у справі (а.с.182-183 т.1).
Постанова Житомирським апеляційним судом ухвалена 26 березня 2025 року (а.с.242-244 т.1).

Отже, сторона позивача до закінчення судових дебатів зробила заяву про подання доказів про витрати на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення апеляційним судом постанови.

31 березня 2025 року, тобто впродовж п`яти днів після ухвалення судом апеляційної інстанції постанови від 26 березня 2025 року, засобами поштового зв`язку представник позивача ОСОБА_1 адвокат Соломонюк С.А. направив заяву про долучення доказів на підтвердження розміру витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції.

Отже, з додержанням порядку частини восьмої ст.141 ЦПК України позивачем заявлено про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги та подані докази у підтвердження їх розміру.

Відповідно до положень частини другої-третьої ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом із тим, згідно з частиною четвертою ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Між ОСОБА_1 (надалі - клієнт) та Адвокатським бюро «Соломонюк та партнери» 28 березня 2024 року укладений договір про надання правової допомоги №2803 (надалі - договір). Відповідно до п.1.1. вказаного договору, за цим договором клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.3.2 вказаного вище договору, клієнт зобов`язується прийняти належним чином виконану роботу адвокатського бюро та оплатити її у розмірі та строки, встановлені в цьому договорі.

Відповідно до акта прийому-передачі наданих послуг від 26 березня 2025 року та детального розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 26 березня 2025 року, які скріплені підписами керуючого адвокатським бюро та позивачем, вартість послуг становить 15 000 грн. та складається із: підготовки відзиву на апеляційну скаргу та участі у судових засіданнях (а.с.9-10 т.2).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року в справі №905/1795/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Разом із тим, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір є обґрунтованим.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

За таких обставин, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, характер виконаних адвокатським бюро робіт на стадії апеляційного перегляду справи, кількість судових засідань та їх тривалість, а також критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, керуючись принципами справедливості та верховенства права, колегія суддів дійшла висновку, що судові витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 15 000 грн у цьому випадку є завищеними порівняно з співмірністю і складністю справи, часом витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатським бюро послуг, а тому їх розмір може бути зменшений до 3 000 грн, тобто по 1 500 грн із обох відповідачів.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Соломонюка С.А. про розподіл судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції. Сума 3 000 грн або по 1 500 грн із обох відповідачів відповідає складності справи та вчиненим адвокатами позивача процесуальним діям. У стягненні решти суми відмовляється.

Керуючись ст.ст.141,259,270,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Соломонюка Святослава Анатолійовича задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі по 1 500 грн з кожного.

У стягненні решти суми відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча Судді: