Справа № 504/3057/17
Провадження №6/523/204/25
У Х В А Л А

"07" липня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.

за участю секретаря судового засідання - Дяченко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення по цивільній справі № 504/3057/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеського району Одеської області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2025 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розстрочення виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.05.2024 року по цивільній справі № 504/3057/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеського району Одеської області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування заяви зазначено, що він ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи. У зв`язку із Російською агресією та введенням воєнного стану в Україні він був змушений виїхати до Польщі. Відповідно до листа Торгово - промислової палати України (далі -ТПП) від 28.02.2022 року, вих.№2024/02.0-7.1 визнано військову агресію Російської Федерації проти України форс-мажорними обставинами з 24.02.2022 року. Від незалежних від нього обставин, у нього утворилася заборгованість по аліментам у розмір 120 000,00 грн. Разом із тим, він згоден виконувати рішення суду, але йому не відомі банківські реквізити позивача. Отже, враховуючи те що він є інвалідом, потребує стороннього догляду, на його утриманні є малолітній син, та єдиним джерелом його доходу є його пенсія у розмірі 2000,00 грн., він просить розстрочити виконання рішення Суворовського районного суду міста Одеси, по справі № 504/3057/17 від 13.05.2024 року, розстрочити заборгованість у розмірі 120 000,00 грн., яка утворилась з вересня 2017 року по травень 2025 року - на 12 (дванадцять) місяців аутентичних платежів по 10 000 грн., щомісячно.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також ОСОБА_1 подав до суду заяву, якою просив розглянути заяву про розстрочення виконання рішення у його відсутність. Наведеною заявою додатково підтверджується обізнаність ОСОБА_1 про дату судового засідання 07.07.2025 року (14:-00).

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом повідомлення про дату час та місце розгляду справи її адвоката Родіонова А.В.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 13.05.2024, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 21.11.2024 року: позов ОСОБА_2 задоволено; позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 255 гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 11.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Заявник ОСОБА_1 просить суд розстрочити виконання рішення про стягнення заборгованості 120 000 грн., яка утворилась з вересня 2017 року по травень 2025 року, на 12 місяців аутентичних платежів, по 10 000 грн. щомісячно, посилаючись на наступні обставини: військову агресію Російської федерації про України, яку визнано форс-мажорними обставинами; добровільне виконання ОСОБА_1 судового рішення; інвалідність; тривале лікування; відсутність джерел для існування, крім пенсії по інвалідності; знаходження за кордоном України; фальсифікацію та затягування розгляду справи; знаходження на його утриманні малолітнього сина.

За змістом ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.ч. 4, 5 ст. 435 ЦПК України).

Право на звернення до суду звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочки виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Системне тлумачення положень ст. 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що відстрочення, розстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.

Окрім того, під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто, стягувача.

Підставою для застосування ст. 435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2023 року у справі № 295/5781/19 також звернув увагу на те, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення. Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Так, згідно з положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

ЄСПЛ у своїй практиці акцентує увагу на тому, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Надаючи правову оцінку доводам ОСОБА_1 зазначеним у заяві про розстрочення виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Загально відомою обставиною є введення Указом Президента України від 24 лютого 2022року № 64/2022 у зв`язку з вчиненням військової агресії російською федерацією проти України, на всій території України з 24 лютого 2022 року воєнного стану, який триває і на момент вирішення даної заяви в суді першої інстанції.

Суд виходить із того, що факт запровадження в Україні воєнного стану і продовження строку його дії, сам по собі не може слугувати достатньою підставою для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного стану, діючим законодавством не передбачено.

Крім того, неможливість або утруднення виконання судового рішення має бути у прямому причинно - наслідковому зв`язку з такими обставинами. Натомість, ОСОБА_1 не доведено, яким чином введення воєнного стану об`єктивно впливає на неможливість виконання ним судового рішення та на затримку у строках такого виконання.

Щодо аргументу заявника про залежність виконання судового рішення від його майнового стану, то суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.

Також суд акцентує увагу на тому, що стверджуючи про своє скрутне матеріальне становище, ОСОБА_1 не надав жодних належних та допустимих доказів наведеній обставині, зокрема: розміру своїх доходів; відсутності рухомого або нерухомого майна.

Одночасно ОСОБА_1 також не довів суду свою спроможність сплачувати аліменти щомісячно по 10 000 грн.

Суду не надано жодних доказів хвороби ОСОБА_1 , тривалого лікування, перебування за межами країни, про що він зазначає в заяві.

Додатково, суд ставить під сумнів знаходження ОСОБА_4 за межами України, враховуючи направлення ним заяви до суду про розстрочення виконання рішення, а також заяви про розгляд справи у його відсутність, з його особистим підписом, звичайною поштою, з поштового відділення України.

Щодо інвалідності ОСОБА_1 , то суд зазначає, що зі змісту довідки МСЕК, яка видана 24 лютого 2022 року на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що інвалідність встановлена на строк до 01 березня 2024 року. Дата чергового переогляду 23 лютого 2024 року.

Однак, у будь-якому випадку, наведена обставина не може бути єдиною підставою для надання розстрочення виконання судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У даному випадку, найкращі інтереси дитини превалюють над інтересами ОСОБА_1 , який не надав суду жодних належних та допустимих доказів в підтвердження викладених у заяві доводів.

Щодо доводів про знаходження на його утриманні малолітнього сина, то суд зазначає що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.05.2024 року стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 255 гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто фактично стягнуто мінімальний розмір аліментів на дитину в Україні.

Щодо доводів про фальсифікацію та затягування розгляду справи, суд констатує, що наведені доводи ОСОБА_1 не відповідають дійсним обставинам справи. Навпаки, тривалий розгляд справи обумовлений першочергово діями ОСОБА_1 , який ставив перед судом неодноразово питання про відкладення розгляду справи, зокрема: у зв`язку із введенням в країні військового стану; у зв`язку із його знаходженням за межами країни, до його повернення на територію України після лікування та одужання; для ознайомлення із матеріалами справи, з якими він так і не ознайомився. При цьому, правом на участь у розгляді справи в режимі відеоконференції ОСОБА_1 не скористався, надав суду адресу, за якою просив його повідомляти про розгляд справи, однак за якою він фактично тривалий час не проживає, і багаторазово у зв`язку із цим суд вимушений був відкладати розгляд справи, у зв`язку із поверненням судових повісток із відміткою «за закінченням терміну зберігання.

Зазначені обставини встановлені у рішенні суду, яке набрало законної сили.

Обставини того, що ОСОБА_1 розпочав виконувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.05.2024 року, свідчить лише про виконання ним свого обов`язку, а не про наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду.

Додатково суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд справи судом не позбавляв ОСОБА_1 можливості самостійно сплачувати аліменти, на утримання його дитини ОСОБА_3 , до ухвалення судом рішення, у подальшому такі платежі могли бути враховані державним виконавцем при виконанні рішення суду, однак такою можливістю він не скористався, з власної ініціативи.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 не навів виняткових обставин, які могли б слугувати достатньою підставою для розстрочення виконання рішення суду, відповідно до ст. 435 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 435, 258-261, 353-355 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення від 13.05.2024 року у цивільній справі № 504/3057/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеського району Одеської області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена заявником до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 11 липня 2025 року.

Суддя: К.О. Далеко