Провадження № 2/161/3933/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Плахтій І.Б.

з участю секретаря судового засідання Маєвської Х.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2024 року ТзОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свій позов мотивує тим, що 03 вересня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4082578, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 5000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. 15 грудня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №15/12-2021-22, за яким ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4082578. У свою чергу, на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року вказане право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4082578 перейшло до позивача. Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 4082578 становить 38485 грн., який складається з: 5000 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 33320 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 165 грн. заборгованість за комісією.

Разом з тим, 08 серпня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір № 102588084, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 2000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. 17 грудня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №17/12-2021-62, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 102588084. У свою чергу, на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року вказане право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 102588084 перейшло до позивача. Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 102588084 становить 13842, 10 грн., який складається з: 1800 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 11932, 10 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 110 грн. заборгованість за комісією.

Крім того, 04 вересня 2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір № 77573965, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 2000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. 27 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №27/01/2022, за яким ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77573965. У свою чергу, на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року вказане право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 77573965 перейшло до позивача. Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 77573965 становить 13366, 50 грн., який складається з: 4000 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 9293, 30 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 64 грн. інфляційні збитки; 9, 20 грн. 3 % річних.

На підставі викладеного просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Коллект Центр» загальну заборгованість за кредитними договорами у розмірі 65693, 60 грн., а також судові витрати по справі, а саме: 2422, 40 грн. судового збору та 16000 грн. витрат на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 03 червня 2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині заяви просив розглядати справу у його відсутності.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена судом про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Установлених ст.223 ЦПК підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає, а тому вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв?язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Щодо кредитного договору № 4082578 від 03 вересня 2021 року

Судом встановлено, що 03 вересня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4082578, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 5000 грн. строком на 30 днів, тобто до 03 жовтня 2021 року, який зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ним. Комісія за надання кредиту 165 грн., яка нараховується за ставкою 3, 30 відсотків від суми кредиту одноразово. Стандартна (базова) процентна ставка за кредитом становить 5,00 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Також зазначено анкетні відомості про позичальника, зокрема, прізвище ім`я по батькові, дата народження, РНОКПП, серія та номер паспорта, адреса реєстрації, номер мобільного телефону (а.с. 14-17).

Відповідно до п. 6.1 договору, сторони дійшли згоди, що кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно ч.1ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання кредиту в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні договірні правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 5000 грн. відповідно до умов укладеного договору №4082578 (зворот а.с.21).

Отже, судом встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором.

15 грудня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №15/12-2021-22, за яким ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4082578 (а.с.24-29).

У свою чергу, на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року вказане право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4082578 перейшло до позивача ТзОВ «Коллект Центр» (а.с.31-38).

Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 38485 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 33320 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 165 грн. заборгованість за комісією (а.с.39).

Судом встановлено, що у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим у нього утворилась заборгованість перед ТзОВ «Коллект Центр».

Однак суд, не погоджується з розрахунком суми відсотків, наданим позивачем, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Судом встановлено, що пунктом 1.3 Договору встановлено, зокрема, строк кредитування 30 днів. Тобто, у даному випадку, нарахування передбачених договором процентів можливе лише до 03 жовтня 2021 року.

Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачена пролонгація на стандартних (базових) умовах, а саме: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування та строку пролонгації, що не може бути більше 60 днів, тобто після 02 грудня 2021 року, а тому з 03 грудня 2021 року позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, але таких вимог не заявляв, тому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 22500 грн. за період з 03 вересня 2021 року по 02 грудня 2021 року (5000 грн. х 5 % (базова процентна ставка) х 90 днів = 22500 грн.).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 4082578 від 03 вересня 2021 року в розмірі 27665 гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5000 грн., заборгованості за відсотками 22500 грн., заборгованості за комісією 165 грн.

Щодо кредитного договору № 102588084 від 08 серпня 2021 року

Судом встановлено, що 08 серпня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір № 102588084, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 2000 грн. строком на 30 днів, тобто до 07 вересня 2021 року, який зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ним. Комісія за надання кредиту 110 грн., яка нараховується за ставкою 5, 50 відсотків від суми кредиту одноразово. Стандартна (базова) процентна ставка за кредитом становить 5,00 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Також зазначено анкетні відомості про позичальника, зокрема, прізвище ім`я по батькові, дата народження, РНОКПП, серія та номер паспорта, адреса реєстрації, номер мобільного телефону (а.с.41-45).

Відповідно до п. 6.1 договору, сторони дійшли згоди, що кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно ч.1ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання кредиту в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні договірні правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 2000 грн. відповідно до умов укладеного договору № 102588084 (зворот а.с. 54).

Отже, судом встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором.

17 грудня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №17/12-2021-62, за яким ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 102588084.

У свою чергу, на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року вказане право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 102588084 перейшло до позивача (а.с.64-69)

Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 13842, 10 грн, з яких: 1800 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 11932, 10 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 110 грн. заборгованість за комісією (а.с. 70).

Судом встановлено, що у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим у нього утворилась заборгованість перед ТзОВ «Коллект Центр».

Однак суд, не погоджується з розрахунком суми відсотків, наданим позивачем, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Судом встановлено, що пунктом 1.3 Договору встановлено, зокрема, строк кредитування 30 днів. Тобто, у даному випадку, нарахування передбачених договором процентів можливе лише до 07 вересня 2021 року.

Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачена пролонгація на стандартнихз (базових) умовах, а саме: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування та строку пролонгації, що не може бути більше 60 днів, тобто після 06 листопада 2021 року, а тому з 07 листопада 2021 року позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, але таких вимог не заявляв, тому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 9000 грн. за період з 08 серпня 2021 року по 06 листопада 2021 року (2000 грн. х 5 % (базова процентна ставка) х 90 днів = 22500 грн.).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 102588084 від 08 серпня 2021 року в розмірі 10910 гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 1800 грн., заборгованості за відсотками 9000 грн., заборгованості за комісією 110 грн.

Щодо кредитного договору № 77573965 від 04 вересня 2021 року

04 вересня 2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір № 77573965, відповідно до якого відповідач отримала позику в розмірі 2000 грн., строком на 30 днів, тобто до 04 жовтня 2021 року, яку зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування нею. Процентна ставка (базова) за позикою становить 1, 99 % від суми позики за кожен день користування нею; процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2, 70%. Також, зазначено анкетні відомості про позичальника, зокрема, прізвище ім`я по батькові, дата народження, РНОКПП, серія та номер паспорта, адреса реєстрації, номер мобільного телефону, електронну пошту (а.с. 72).

Згідно п. 1, п. 5.2 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Відповідно до п. п. 5.1. договору позики позичальник до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Вказані Правила затверджені 12 серпня 2021 року директором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і перебувають в загальному доступі, опубліковані на сайті www.mycredit.ua, які є публічною пропозицією (офертою) в розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України (зворот а.с. 73-а.с. 79).

Згідно з п. 6.5 Правил, з якими згідно положень договору позики від 04 вересня 2021 року, підписаного позичальником, остання ознайомилася в повному обсязі, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Відтак погодженими сторонами справи умовами договору позики передбачено можливість автопролонгації строку користування позикою до 90 календарних днів.

17 вересня 2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 77573965 до договору № 77573965, відповідно до якого позикодавцем збільшено суму позики до 4000 грн (а.с. 73).

Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу позику в загальному розмірі 4000 грн. відповідно до умов укладеного договору (а.с. 89-90).

Судом встановлено, що первісний позикодавець виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором.

27 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №27/01/2022, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77573965 (а.с.80-85).

У свою чергу, на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року вказане право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 77573965 перейшло до позивача .

Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості відповідача за договором позики № 77573965 від 04 вересня 2021 року становить 13366, 50 грн., з яких: 4000 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 9293, 30 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 64 грн. інфляційні збитки; 9, 20 грн. 3 % річних (а.с.88).

Судом встановлено, що у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим у нього утворилась заборгованість перед ТзОВ «Коллект Центр»

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було..

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором позики № 77573965 від 04 вересня 2021 року року в розмірі 13366, 50 грн., з яких: 4000 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 9293, 30 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 64 грн. інфляційні збитки; 9, 20 грн. 3 % річних.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, зокрема, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 16000 грн.

У підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача долучає до матеріалів справи наступні документи: копію договору № 02-09/2024-3 про надання правової допомоги від 02 вересня 2024 року; копію заявки на надання юридичної допомоги № 29 від 01 квітня 2025 року; копію витягу з акта №8 про надання юридичної допомоги від 30 квітня 2025 року; копію платіжної інструкції від 09 травня 2025 року (а.с.101-107).

Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі N 753/15687/15.

При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.

За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 16000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи щодо трьох договорів та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути із ОСОБА_1 на корить ТзОВ «Коллект Центр» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Крім того, враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути 1915, 30 грн. судового збору (2422,40 грн. х 51941, 50 грн. / 65693, 60 грн.).

Керуючись ст. ст. 10,11, 81, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. ст. 526, 1046, 1049 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договорами № 4082578 від 03 вересня 2021 року, № 102588084 від 08 серпня 2021 року та № 77573965 від 04 вересня 2021 року у загальному розмірі 51941 (п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот сорок одна) грн. 50

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати по справі, а саме: 1915 (одна тисяча дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 30 коп. судового збору та 5000 (п?ять тисяч) грн. витрат на правничу допомогу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення у повному обсязі складено 09 липня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області І.Б. Плахтій