ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/3644/24Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 22-ц/817/596/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої Хома М.В.

суддів Костів О. З., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 березня 2025 року, ухвалене суддею Білосевич Г.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ "Страхова компанія "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 19 115,79 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 20.12.2023 року в місті Кременець по вул. С. Петлюри сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій автомобіля "Mercedes Sprinter", державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, перебувала у тяжкому стані, не могла самостійно забезпечити собі догляд та лікування, була госпіталізована в КНП Кременецька опорна лікарня, де ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих в ДТП травм померла.

Факт вчинення кримінального правопорушення підтверджено вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 16.05.2024 у справі №601/1024/24, яким водій ОСОБА_2 визнаний винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія була застрахована у відповідача згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 214643884.

Позивачка ОСОБА_1 , яка є законним представником потерпілої у кримінальному провадженні (на підставі постанови слідчого від 15.03.2024 року), особисто організувала надання потерпілій медичної допомоги та придбання необхідних медикаментів, оскільки інших родичів у загиблої не було. На підтвердження понесених витрат вона надала копії медичної карти стаціонарного хворого та документи, що підтверджують оплату лікарських засобів на загальну суму 19 115,79 грн.

Позивачка звернулась до відповідача із заявами на виплату страхового відшкодування, в тому числі щодо відшкодувати їй 19 115,79 грн витрат на лікування потерпілої, однак листом від 18.10.2024 за №/к/у відповідач відмовив їй у виплаті компенсації витрат на лікування.

Позивачка вважає відмову страхової компанії необґрунтованою та такою, що порушує її права як особи, яка фактично понесла витрати у зв`язку з настанням страхового випадку, тому просила задовольнити позов.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 березня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 19 115,79 грн страхового відшкодування як грошову компенсацію за понесені витрати на лікування та понесені судові витрати по справі у розмірі 5000 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь держави судовий збір по справі в розмірі 1211,20 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ "Страхова компанія "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що витрати на лікування, передбачені ст. 2324 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можуть бути відшкодовані лише самій потерпілій особі, якій завдано шкоди внаслідок ДТП. У даному випадку такою особою була ОСОБА_3 , яка померла. ОСОБА_1 не є ані потерпілою, ані особою, яка входить до передбаченого Законом кола осіб, яким може бути відшкодовано витрати на лікування.

Відповідно до ст. 608, 515 та 1219 Цивільного кодексу України зобов`язання щодо відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням або каліцтвом, є особистим, не входить до спадщини та не може бути передано іншій особі.

Суд неправомірно ототожнив процесуальний статус потерпілої у кримінальному провадженні з поняттям потерпілої особи за Законом.

ОСОБА_1 має статус потерпілої у кримінальному провадженні, але не є потерпілою у розумінні страхового законодавства, а тому не може бути набувачем страхового відшкодування витрат на лікування, які понесла не для себе. Закон не передбачає права третіх осіб на отримання відшкодування витрат на лікування потерпілої особи.

Стаття 27 Закону визначає вичерпний перелік випадків, коли треті особи можуть отримати страхову виплату (витрати на поховання, надгробок, моральна шкода для близьких родичів). Витрати на лікування до цього переліку не входять.

Суд не врахував усталену практику Верховного Суду, згідно якої витрати на лікування можуть бути стягнуті лише на користь потерпілого, а не третіх осіб, навіть якщо вони фактично їх понесли.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Найда К.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що відповідач неправомірно звужує зміст поняття "потерпілий", ототожнюючи його виключно з особою, яка фізично постраждала внаслідок ДТП, та стверджує, що лише така особа має право на страхове відшкодування витрат на лікування. Водночас, Закон №1961-IV не обмежує право на компенсацію лише для потерпілого, а передбачає відшкодування фактично понесених витрат на лікування.

Зазначає, що позивач є самостійним кредитором, а не правонаступницею чи спадкоємцем потерпілої. ОСОБА_1 не заявляє вимоги як спадкоємець ОСОБА_3 , а звертається за відшкодуванням на підставі того, що особисто і безпосередньо понесла витрати на її лікування, а наведена скаржником судова практика не є релевантною до правовідносин у даній справі.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційних скарг в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Обставини справи.

Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2024 року ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України (порушені правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_3 ).

Потерпілою у даному кримінальному провадженні була ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Кременецька опорна лікарня», де їй надавалась медична допомога і де вона ІНФОРМАЦІЯ_1 померла від отриманих травм.

На лікування ОСОБА_3 були витраченні кошти в сумі 19 115,79 грн, що стверджується протоколами переливання крові; листами призначення лікування та копіями фіскальних чеків.

Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «MERCEDES-BENZ 212» д.р.з. НОМЕР_1 застраховано у ПАТ «СК «Арсенал Страхування», що стверджується полісом №214643884.

31.07.2024 року ОСОБА_1 направила на адресу ПАТ «СК «Арсенал Страхування» заяви про виплату: страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на лікування в сумі 19 115,79 грн.; страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника в сумі 64 000,00 грн. та страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання в сумі 20 300,00 грн.

Із повідомлення ПАТ «СК «Арсенал Страхування» від 18.10.2024 року слідує, що на подані заяви ОСОБА_1 прийнято рішення щодо виплати їй страхового відшкодування, повязаного з витратами на поховання в сумі 20300 грн.

В указаному повідомленні зазначено, оскільки ОСОБА_1 не являється потерпілою від ДТП, це виключає наявність підстав для виплати заявленого страхового відшкодування внаслідок ушкодження здоров`я.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що в результаті ДТП загинула ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 , яка є її племінницею та потерпілою, понесла витрати на лікування ОСОБА_3 в розмірі 19115,79 грн., тому має право на отримання вказаної суми страхового відшкодування від ПАТ "Страхова компанія "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ".

Однак, з таким висновком суду погодиться неможливо.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Згідно пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Статтею 23 цього Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

У постанові від 12.09.2019 по справі № 712/1503/17-ц Верховний Суд, погоджуючись із висновками місцевого суду та суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні вимог до страхової компанії, зазначив: Відмовляючи у задоволенні зазначених позовних вимог, з урахуванням системного аналізу статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що витрати, пов`язані із лікуванням потерпілого, відшкодовуються страховиком тільки потерпілому, відповідно до положень пункту 1.3 статті 1 розділу 1 зазначеного Закону якими є особи, життю та здоров`ю яких заподіяна шкода внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу». При цьому прийняли до уваги те, що потерпіла від ДТП ОСОБА_5, яка померла, перебувала у лікарні в нейрохірургічному відділенні з приводу важкої політравми з ушкодженням головного мозку, без свідомості. По цій причині вона потребувала стороннього догляду, сама не могла й не несла витрат на своє лікування, а медикаменти для її лікування купувала її дочка ОСОБА_2. Отже, обґрунтованими є висновки судів про те, що право вимоги на відшкодування витрат, які понесла сама позивачка на лікування її покійної матері, потерпілої від ДТП, у неї настає відповідно до статей 23, 1166 ЦК України до особи, заподіювача шкоди, яким є ОСОБА_4 Таким чином, позивачка має право на відшкодування цих витрат з відповідача ОСОБА_4.

У постанові від 26.01.2022 у справі № 149/1134/20 Верховний Суд виснував: «…апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення зі страховика фактично понесених витрат на лікування потерпілої ОСОБА_7 та шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності потерпілою ОСОБА_7 , не підлягають задоволенню, оскільки витрати, пов`язані із лікуванням потерпілого, шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності, відшкодовуються страховиком тільки потерпілому відповідно до положень пункту 1.3 статті 1 розділу 1 Закону, яким є особа, життю та здоров`ю якої заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Особа, яка здійснювала лікування та догляд за потерпілим у ДТП та понесла витрати, має право після смерті потерпілого на компенсацію таких витрат від заподіювача шкоди відповідно до статей 23, 1166 ЦК України».

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 як компенсації витрат на лікування потерпілої ОСОБА_3 , не врахував правовий характер страхових правовідносин та неправильно застосував норми матеріального права.

Згідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності…», потерпілим є особа, життю чи здоров`ю якої заподіяна шкода внаслідок ДТП. Відповідно до ст. 24 цього Закону, витрати на лікування підлягають відшкодуванню лише потерпілому, тобто особі, яка зазнала тілесних ушкоджень.

ОСОБА_1 не є потерпілою в розумінні вказаного Закону, оскільки шкода була заподіяна ОСОБА_3 . Таким чином, ОСОБА_1 , навіть за наявності документально підтверджених витрат, не є належним суб`єктом права на отримання страхового відшкодування за ці витрати від страховика.

Усталена практика Верховного Суду, викладена вище апеляційним судом в підтверджує зазначену правову позицію.

Таким чином, страховик не зобов`язаний відшкодовувати третім особам витрати на лікування особи, яка згодом померла, навіть за умови фактичної оплати цих витрат. У даному випадку ОСОБА_1 має право на компенсацію понесених витрат у деліктному порядку до винної особи, але не в межах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Тому, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги з цього приводу.

Враховуючи вищенаведене, рішення Кременецького районного суду від 26.03.2025 року слід скасувати, постановивши нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "Страхова компанія "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" про стягнення страхового відшкодування.

Відповідно до ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено у повному обсязі, оскаржуване рішення скасовано, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 в користь ПАТ "Страхова компанія "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" слід стягнути 1816,80 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" - задовольнити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 березня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" про стягнення страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" () 1816,80 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Постанову апеляційного суду складено 9 липня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Храпак Н.М.

Костів О.З.