Справа № 708/407/25
Провадження № 2-о/708/32/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Попельнюха А. О.,

з участю:

секретаря судових засідань Омельченко Ю. М.,

представниці заявниці адвоката Миненко О. В.,

розглянув у відкритому судому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області у режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що 22.01.1994 між нею (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) та ОСОБА_5 був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області, про що складений відповідний актовий запис № 02. У зв`язку із укладенням шлюбу заявниця змінила прізвище на ОСОБА_1 .

У шлюбі у них народилися двоє доньок, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09.07.2002 шлюбі між ними був розірваний. Але у серпні 2002 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 почали проживати однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, і фактично проживали у житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За цією адресою вони проживали з серпня 2002 року до липня 2019 року.

З 26.07.2019 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на підставі договору оренди квартири від 26.07.2019 почали проживати у орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

З 08.11.2023 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на підставі договору найму квартири від 08.11.2023 почали проживати у орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

06.05.2014 ОСОБА_5 був мобілізований на військову службу до ЗСУ за частковою мобілізацією. З 13.05.2014 він перебував у військовій частині НОМЕР_1 . А з 04.09.2014 ОСОБА_5 перебував на військовій службі у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , яка входила до складу сил, що залучалися та брали участь у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

01.08.2016 між Міністерством оборони України в особі командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 та ОСОБА_5 був укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу. Строк дії контракту - 5 років.

30.07.2021 між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_4 та ОСОБА_5 був укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського і старшинського складу. Строк дії контракту - 5 років.

Відповідно до повідомлення про смерть № 57 від 11.12.2024, яке надійшло на адресу дружини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив, що « Ваш чоловік, командир відділення взводу охорони роти супроводження військових вантажів, головний сержант ОСОБА_5 , 1972 року народження, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер під час виконання бойових (спеціальних) завдань згідно бойового розпорядження командира військової частини на території с. Селещина Полтавської області. Причина смерті: гостра серцево-судинна недостатність». Смерть ОСОБА_5 також підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.12.2024.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема у вигляді земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер :02:000:5350, яка розташована у Кіровоградській області, Знам`янський район, Іванковецька сільська рада. Проте заявниця ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 , а також отримати одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) військовослужбовця ОСОБА_5 , оскільки на день його смерті вони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Тому вона змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Хоча вони і проживали спільно як чоловік та дружина із серпня 2002 року, ураховуючи положення чинного законодавства, встановлення такого факту можливо лише з 01.01.2004, тобто з моменту уведення у дію Сімейного кодексу України, яким запроваджений інститут спільного проживання осіб як чоловіка та дружини. Тому просить суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 01.01.2004 до дня смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 25.04.2025 заява залишена без руху із наданням часу на усунення її недоліків. На виконання зазначеної ухвали представниця заявниці - адвокат Миненко О. В. надала суду заяву про встановлення факту у новій редакції.

Ухвалою суду від 09.05.2025 провадження у справі відкрито, справа призначена до судового розгляду та задоволено клопотання представниці - адвоката Миненко О. В. про виклик свідків у судове засідання. Крім того, суд ухвалою від 09.05.2025 за власною ініціативою у порядку ч. 2 ст. 294 ЦПК України витребував відомості про укладення шлюбу (шлюбів) ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Витребувані відомості були надані у визначений ухвалою суду строк та долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні представниця заявниці - адвокат Миненко О. В. заяву підтримала та просила суд її задовольнити. Додатково зазначила, що подружжя ОСОБА_1 у 2002 році через сварку та непорозуміння розірвали шлюб. Проте через короткий проміжок часу вони усвідомили, що зробили помилку, тому почали проживати разом у домоволодінні в АДРЕСА_1 . У період часу з 2000 до 2002 року ОСОБА_5 працював у лісгоспі, у цей період часу вони придбали автомобіль. Після цього протягом тривалого періоду часу ОСОБА_5 працював на будівництві, а саме у м. Києві вахтовим методом. Заявниця декілька разів також їздила із ним на заробітки. Заявниця ОСОБА_1 за весь час їх спільного проживання була постійно працевлаштована, працювала продавчинею у різних магазинах в м. Чигирині, у подальшому за час спільного проживання працювала в м. Черкаси. Після його мобілізації під час АТО та початку проходження військової служби у автобаті в м. Черкаси вони вирішили проживати разом у м. Черкаси, тому орендували там житло по АДРЕСА_4 . Таке рішення було обумовлено наявною у ОСОБА_5 можливістю ночувати поза межами військової частини та віддаленістю місця проживання заявниці у м. Чигирині. Згодом, під час спільного проживання вони придбали ще один автомобіль, але його придбання було шляхом оформлення довіреності без укладення договору купівлі-продажу та перереєстрації транспортного засобу через юридичну необізнаність. Наразі цей автомобіль вже відчужений. За час спільного проживання з метою покращення власних житлово-побутових умов проживання вони проводили ремонтні роботи у домоволодінні в м. Чигирині, придбавали різну побутову техніку. Під час проживання у м. Черкаси систематично їздили до м. Чигирина, зокрема відвідувати матір заявниці у справі. Також, серед наданих фотознімків наявні підтвердження, що протягом спірного періоду часу ОСОБА_5 разом із заявницею ОСОБА_1 неодноразово приймав участь у святкуванні днів народження матері заявниці, яку він вважав тещею, що у свою чергу підтверджує наявність у них як родини спільних інтересів, прав та обов`язків.

Заінтересована особа ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) у судове засідання не з`явилася. Суду надала письмові пояснення, якими проти задоволення заяви не заперечувала, просила проводити розгляд справи у її відсутність. Також у наданих поясненнях зазначила, що вона є донькою заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . У дитинстві, коли вона закінчила перший клас, її батьки посварилися та не проживали разом. Такий період тривав близько трьох місяців. Проте згодом її батьки знову почали проживати разом. Пізніше їй стало відомо, що у період сварки вони розірвали шлюб. Однак, не зважаючи на офіційне розірвання шлюбу, її батьки проживали однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. Протягом усього часу спільного проживання у них була повноцінна сім`я. Після того, коли вона із сестрою вирушили у самостійне життя, а згодом вийшли заміж, батьки залишилися проживати удвох. Батько проходив військову службу, але часто приїжджав до дому, де його завжди чекала та зустрічала мама. Так відбувалося до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заінтересована особа ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася. Суду надала письмові пояснення, якими проти задоволення заяви не заперечувала, просила проводити розгляд справи у її відсутність. Додатково зазначила, що її батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_1 проживали разом як чоловік та дружина. Починаючи зі свого свідомого віку вона пам`ятає, що тато і мама завжди були разом, виховували її та її старшу сестру. Про ту обставину, що шлюб між ними був розірваний, вона дізналася у дорослому віці. У них була міцна та дружня сім`я. З самого дитинства вона зростала у повноцінній сім`ї, у якій були мама і тато. ІНФОРМАЦІЯ_4 її батько ОСОБА_5 помер. До самої його смерті батьки були разом, проживали у одному помешканні, вирішували побутові питання разом, піклувалися про своїх дітей та онуків. Батько перебував на військовій службі, проте часто приїжджав до дому до мами. Під час перебування батька на військовій службі вони із мамою постійно підтримували телефонний зв`язок.

Заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_7 участь уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила. Представниця заінтересованої особи ОСОБА_33. (в порядку самопредставництва) надала суду письмові пояснення, якими проти задоволення заяви заперечувала. В обґрунтування наявних заперечень зазначила, що сам по собі факт перебування заявниці із загиблим у близьких стосунках не може свідчити про те, що вони проживали у зазначений період часу однією сім`єю, оскільки необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї. Натомість наявні у матеріалах справи докази не підтверджують факт спільного проживання заявниці та ОСОБА_5 , наявності у них спільного побуту, спільного бюджету, ведення ними спільного господарства та інших ознак, які притаманні подружжю. Реєстрація місця проживання за однією адресою за відсутності інших доказів у їх сукупності про їх спільний побут, не може бути доказом факту проживання однією сім`єю. Надані суду фотокартки жодним чином не підтверджують факт спільного проживання заявниці та загиблого протягом 22 років, адже вони зроблені під час святкування певних урочистих подій.

Допитані під час судового розгляду справи свідки кожен окремо підтвердили факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловік та жінка протягом періоду часу з 01.01.2004 до дня його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зокрема, свідок ОСОБА_10 під час її допиту надала показання, якими підтвердила, що вона є кумою ОСОБА_5 . Також зазначила, що вони протягом тривалого часу проживали по сусідству у м. Чигирині. ОСОБА_5 вона знала давно, оскільки він товаришував із її старшим братом, а з 2006 року вони стали кумами. Коли вони хрестили дитину свідок була впевнена, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є подружжям. Про те, що вони розірвали шлюб на той час і до моменту його смерті свідкові не було відомо. Принаймні усі знайомі у цьому були переконані, оскільки вони жили разом, мали двох дітей, спільно займалися домогосподарством, купували усе необхідне для себе. Також підтвердила, що неодноразово була в гостях у родини ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , оскільки більш тісно вони почали спілкуватися після 2006 року. Може характеризувати їх як гарну та дружню родину. ОСОБА_11 в 2014 році пішов добровольцем в АТО, але приїжджав до дому. З 2019 року вони разом із ОСОБА_12 переїхали проживати до м. Черкаси, після чого спілкуватися стали рідше. Одного разу вона під час перебування у м. Черкасах заїжджала до ОСОБА_1 у гості, вони тоді жили в орендованій квартирі по АДРЕСА_4 . Також зазначила, що до переїзду у м. Черкаси вони у своєму будинку в м. Чигирині робили ремонт, купували побутову техніку, а саме холодильник, мікрохвильову, комп`ютер, телевізор.

Свідок ОСОБА_13 під час її допиту в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_5 був її кумом. Також зазначила, що у м. Чигирині вони протягом тривалого часу проживали по сусідству, часто спілкувалися. Їй було відомо, що приблизно у 2000 році ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розлучилися, після чого він перейшов жити до своїх батьків. Але через короткий проміжок часу ОСОБА_11 повернувся і продовжував проживати разом із ОСОБА_12 і дітьми. Коли він проходив військову службу ОСОБА_1 постійно йому готувала передачі, провідувала його у м. Черкасах. А згодом вони орендували квартиру і почали там проживати. За час спільного проживання у м. Чигирині вони спільно придбавали меблі, різну побутову техніку. Були часи, коли вони разом їздили на заробітки. Також з їх слів свідкові відомо, що вони ближче до Нового року планували розписатися, але не встигли. ОСОБА_1 за час їх спільного проживання постійно працювала у торгівлі, вони спільно відкладали кошти для проведення ремонту в домоволодінні, оскільки мали намір із часом вертатися у м. Чигирин. Крім того, свідок протягом декількох років доглядала з тещею ОСОБА_5 - ОСОБА_14 , оскільки вона вже не мала можливості самостійно себе обслуговувати. Грошові кошти як оплату за такий догляд ОСОБА_5 їй систематично та своєчасно перераховував зі свого карткового рахунку.

Свідок ОСОБА_15 під час його допиту в судовому засіданні підтвердив, що вони із ОСОБА_5 протягом тривалого часу були сусідами, товаришували. Познайомилися приблизно у 1997 році, тоді їх родина складалася з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та донечки ОСОБА_16 . Згодом через 2-3 роки у них народилася донька ОСОБА_17 . ОСОБА_11 у 2014 році пішов у АТО, після чого спілкуватися стали рідше. Коли він приїжджав у відпустку бачилися, крім того, оскільки у ОСОБА_11 тоді не було автомобіля, а вони із дружиною ОСОБА_12 розпочали косметичний ремонт у будинку, він просив свідка допомогти у доставці різних будівельних матеріалів. Згодом разом зі свідком привозили побутову техніку. Для проведення ремонту вони наймали людей, коли ОСОБА_11 їхав проходити військову службу ОСОБА_12 контролювала виконання робіт та розраховувалася із робітниками. В 2019 році ОСОБА_5 перевівся служити у м. Черкаси, після чого ОСОБА_1 поїхала до нього і вони у м. Черкасах орендували квартиру. Свідок пам`ятає, що проживали вони десь у мікрорайоні Митниця. Після переїзду до м. Черкаси вони бачилися рідше, лише коли на вихідні ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 приїжджали до її матері - тещі ОСОБА_5 . Також свідкові відомо, що вони планували згодом повертатися до м. Чигирина, хотіли зробити гарний ремонт у будинку, де вони жили раніше.

Свідок ОСОБА_18 під час її допиту в судовому засіданні підтвердила, що вона є власницею квартири по АДРЕСА_2 , яку вона протягом тривалого часу здавала в оренду подружжю ОСОБА_1 . А саме в 2019 році через агентство нерухомості їй запропонували здати це житло ОСОБА_19 та ОСОБА_1 , після чого вони уклали відповідний договір оренди. Вони проживали у квартирі свідка до 2023 року. Протягом періоду оренди бачилися мінімум один раз у місяць, вона могла із ними поспілкуватися та повечеряти. Такі спілкування могли відбуватися протягом декількох годин. Свідок підтримувала зі ними дружні відносини, які підтримують із ОСОБА_20 і станом на сьогоднішній день. Знала, що він військовий, а вона працює продавчинею у магазині. Вони приїхали із м. Чигирина, де у неї залишилася проживати мама, і вони до неї часто їздили. З моменту знайомства свідок була переконана, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є чоловіком та дружиною. Принаймні до підписання договору їй повідомили, що проживати буде сімейна пара. Під час спілкування вони спільно обговорювали плани на майбутнє, грошові кошти за оренду житла частіше давав ОСОБА_21 , іноді коли його не було дома, їх давала ОСОБА_22 . Про те, що вони розірвали шлюб, їй не було відомо, і їх стосунки не давали сумніву щодо наявності між ними подружніх стосунків. Під час заселення до квартири вони спільно привозили туди свої речі, які у них були вдома в м. Чигирині. Згодом вони придбали автомобіль марки «Нива».

Свідок ОСОБА_23 під час її допиту в судовому засіданні підтвердила, що вона підтримує дружні стосунки із ОСОБА_1 , із якою познайомилися у 2019 році, коли вона із чоловіком ОСОБА_11 переїхали проживати у орендовану квартиру по АДРЕСА_4 . Свідок проживає у сусідньому будинку, вони разом вигулювали собак, так і познайомилися. За час їх проживання протягом 2019 - 2023 років вони часто бачилися, спілкувалися майже кожного дня, ходили в гості один до одної. Свідкові достеменно відомо, що проживали вони як чоловік та дружина і на той період часу вона і гадки не могла, що шлюб між ними розірваний. ОСОБА_12 завжди чекала його повернення до дому, готувала йому сумки у відрядження, купувала усе необхідне. Протягом певного періоду часу у неї була його банківська картка, за рахунок якої вона оплачувала придбання необхідних товарів. У орендованій квартирі були їх речі, деякі меблі, які після переїзду у 2023 році вони відвезли до свідка на дачу і там ці речі наразі і зберігаються.

Свідок ОСОБА_24 під час її допиту в судовому засіданні підтвердила, що до 2020 року вона була на заробітках, а потім почала проживати по сусідству із родиною ОСОБА_1 в АДРЕСА_5 . Вони між собою товаришували, кожного дня бачилися та спілкувалися. Коли у ОСОБА_11 планувалося відрядження ОСОБА_12 йому допомагала збиратися, купувала необхідні речі та продукти. Після повернення із відряджень вона його зустрічала. Жили вони дуже дружньо, у них є спільні діти та онуки. За час спілкування із ними свідкові не було відомо, що між ними розірваний шлюб. Ураховуючи характер спілкування між ними вона таке навіть не могла припустити. Також зазначила, що вони розказували, що у них у м. Чигирині є будинок, куди вони планували у майбутньому повернутися, але туди необхідно було щось придбати, тому вони спільно накопичували кошти.

Свідок ОСОБА_25 під час її допиту в судовому засіданні підтвердила, що її чоловік ОСОБА_26 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 . Зазначену квартиру у 2023 році свідок із чоловіком за допомогою агентства нерухомості здали в оренду. Ще до моменту укладення договору оренди рієлтор їм повідомив, що житло шукає родина, а саме дружина із чоловіком, який є військовим, з якими буде проживати донька з новонародженою дитиною, у якої чоловік теж військовий, а також дві собаки та два кота. Чоловіки наразі мобілізовані, тому проживати будуть не на постійній основі, а лише під час перебування у м. Черкаси. Загалом власники квартир не завжди готові здавати в оренду своє житло родинам із тваринами, а тут відразу повідомили про двох собак та котів. Проте отримана інформація, що у родині двоє військових (чоловік і зять), обумовила згоду на підписання договору оренди. Після укладення договору оренди вони почали спілкуватися між собою. Таке спілкування відбувалося декілька разів на місяць. ОСОБА_11 часто був у відрядженнях, але коли їх не було, то проживав тут разом із ОСОБА_12 . У орендованій квартирі він самостійно проводив необхідні ремонтні роботи, а саме робив крани, підклеював шпалери, майстрував електрику. Коли він перебував у відрядженнях, то ОСОБА_1 збирала та відправляла йому передачі, купувала ліки. Вони часто разом їздили у село, у ОСОБА_11 був автомобіль. Кошти за оренду квартири вони платили із заробітної платні ОСОБА_5 , оскільки неодноразово під час спілкування ОСОБА_1 казала свідкові, що зможе оплатять черговий платіж за оренду квартири після отримання ОСОБА_11 заробітної плати. Вони весь цей час до смерті ОСОБА_11 проживали як одна родина, вона й гадки не мала, що вони розлучені. Такий висновок у неї склався ураховуючи характер спілкування між ними, порядок вирішення побутових питань та питань розпорядження сімейним бюджетом, розподілу обов`язків між ними як подружжям.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 1 статті 315 ЦПК України регламентовано, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Пленум Верховного Суду України в пункті 1 своєї Постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з майбутнім вирішенням спору про право.

Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначені Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

Відповідно до частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 цього Кодексу).

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Наведений правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19) та у постанові від 23.04.2020 у справі № 686/8440/16-ц (провадження № 61-15699св19).

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із подружжя; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію та вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтво про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 524/10054/16 (провадження № 61-21748св18).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблений висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Згідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 753/11423/22, для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Відповідно до частини першої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ч. 2 ст. 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Під час розгляду справи судом установлено, що 22.01.1994 між ОСОБА_5 та ОСОБА_27 був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області, про що зроблений відповідний актовий запис № 02. Вказаний шлюб між ними був розірваний 09.07.2002, про що зроблений актовий запис № 79 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

Від шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 мають двох дітей, а саме доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (після укладення шлюбу прізвище змінено на ОСОБА_7 ), та ОСОБА_8 (після укладення шлюбу прізвище змінено на ОСОБА_8 ).

З наданої суду домової книги щодо прописки громадян у домоволодінні АДРЕСА_1 (до 2020 року Чигиринського району) Черкаської області судом установлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 були зареєстровані у вказаному домоволодінні протягом тривалого часу. ОСОБА_5 був знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою 16.10.2019, після чого знову зареєстрований 08.07.2021. З отриманої у органу місцевого самоврядування 12.07.2019 довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у вказаному житловому будинку за АДРЕСА_7 установлено, що власником житлового будинку є ОСОБА_1 , до складу сім`ї входив ОСОБА_5 , чоловік заявниці. Також аналогічні довідки видані Виконавчим комітетом Чигиринської міської ради 18.12.2024 за вих. № 179-06-47 на запит ОСОБА_2 , та 21.02.2025 за вих. № 31-06-47 на запит ОСОБА_1 , відповідно до яких ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ним на момент його смерті були зареєстровані, зокрема, дружина ОСОБА_1 . У довідках мається застереження, що родинні стосунки вказані зі слів заявника. Тобто у різний період часу, різні особи, а саме заявниця та її донька, зазначали про наявність родинних стосунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 як між чоловіком та дружиною.

Окремо суд звертає увагу, що довідкою військової частини НОМЕР_5 від 08.11.2019 за вих. № 624, яка була видана старшині ОСОБА_5 , підтверджено, що на його утриманні на момент видачі довідки перебуває сім`я у складі заявника, його дружини ОСОБА_7 , а також дві доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_7 . Відповідно і сам ОСОБА_5 задовго до своєї смерті надавав командуванню військової частини відповідні відомості, якими визнавав та підтверджував, що заявниця у справі ОСОБА_1 є його дружиною. Надання таких відомостей через тривалий проміжок часу після розірвання шлюбу виключає можливість помилкового зазначення статусу ОСОБА_1 , а лише підтверджує усвідомлення ним наявності між ним та заявницею взаємних прав та обов`язків подружжя.

Актом обстеження умов проживання жителів населених пунктів Чигиринської міської територіальної громади від 21.02.2025 підтверджено, що за час спільного проживання у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 вели спільне господарство, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, використовували спільні кошти для проживання, харчування, оплати платежів, лікування та вирішення усіх інших побутових питань. З травня 2014 року ОСОБА_5 перебував на військовій службі та брав участь в антитерористичній операції на території Донецької області. У період відпустки приїздив до дому та проживав разом із ОСОБА_1 однією сім`єю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу.

Перебування ОСОБА_5 на військовій службі з 13.05.2014 за частковою мобілізаціє підтверджується довідкою від 30.09.2014 за вих. № 132, виданою на його ім`я військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_5 . Крім того, довідкою від 04.09.2014 за вих. № 387 підтверджено перебування ОСОБА_5 на військовій службі та безпосередню його участь у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 04.09.2014.

З наданих суду контрактів від 01.08.2016 та 30.07.2021, кожен із яких був укладений строком на 5 років, судом установлено, що починаючи з 01.08.2016 і до дня смерті ОСОБА_5 проходив військову службу у Збройних Силах України за контрактом.

Під час проходження військової служби за контрактом ОСОБА_5 . 26.07.2019 уклав з ОСОБА_30 (дошлюбне прізвище ОСОБА_30 ) договір оренди нерухомого майна (квартири), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В укладеному договорі мета оренди та кількість проживаючих не зазначені, проте суд звертає увагу, що у розділі «Адреси та реквізити сторін» зі сторони орендаря зазначений ОСОБА_5 , та вказані контактні номери телефонів, а саме: НОМЕР_6 - ОСОБА_11 , НОМЕР_7 - ОСОБА_12 Viber, НОМЕР_13 - ОСОБА_12.

У подальшому, як зазначила свідок ОСОБА_32 , у зв`язку із наявною у неї потребою проживання у цій квартирі, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 змінили місце проживання. 08.11.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_26 був укладений договір найму, відповідно до якого заявниця орендувала квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 . У розділі «Адреси та реквізити сторін» зі сторони орендаря зазначена ОСОБА_1 , та її контактні номери телефонів, а саме: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 . Аналізуючи наведене суд констатує, що один із номерів телефону мобільного зв`язку ( НОМЕР_7 ), яким користувалася заявниця ОСОБА_1 , був зазначений особисто ОСОБА_5 під час укладення договору оренди квартири в 2019 року як контактний номер телефону із зазначенням імені власника цього номера телефону ( ОСОБА_12 ). Наведене безумовно свідчить про наявність між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 спільної згоди щодо оренди такого житла, його спільне використання та цільове призначення, а саме для спільного проживання.

На підтвердження наявності спільного бюджету та спільних витрат суду надана виписка з карткового рахунку ОСОБА_1 , відповідно до якої ОСОБА_5 систематично перераховував на поточний рахунок заявниці грошові кошти. Розмір таких грошових переказів та їх періодичність виключають можливість проведення ним певних періодичних платежів, які можуть бути притаманні борговим зобов`язанням або ж аліментним, а також відповідають твердженню про перерахування ним необхідної суми грошових коштів для придбання товарів чи оплати послуг, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 між собою узгоджували у телефонному режимі.

Повідомлення про смерть ОСОБА_5 від 11.12.2024 за вих. № 6410 було направлено ІНФОРМАЦІЯ_6 на ім`я ОСОБА_1 за адресою її фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_9 . З його змісту судом установлено, що заявницю таким чином повідомили про смерть саме чоловіка. Аналізуючи наведене суд ураховує, що військовослужбовцем ОСОБА_5 став уже після розірвання шлюбу, яке мало місце у 2002 році, свій останній контракт для проходження військової служби він уклав 30.07.2021, тобто задовго до укладення договору оренди квартири по АДРЕСА_9 . Відповідно сукупність наведених фактів та обставин дає підстави стверджувати, що він за життя систематично повідомляв ІНФОРМАЦІЯ_6 про усі зміни свого місця проживання та мав можливість повідомити про зміни у складі сім`ї. Відповідно можливе помилкове повідомлення ОСОБА_1 як дружини померлого військовослужбовця про його смерть суд відкидає як необґрунтоване.

Крім того, суд ураховує, що ОСОБА_1 володіє оригіналами особистих документів ОСОБА_5 , а саме має у своєму розпорядженні договір оренди квартири від 26.07.2019, довідки з військової служби за 2014 рік, укладені ним контракти на проходження військової служби від 01.08.2016 та 30.07.2021, витяг з ДРРПНМ на належну йому земельну ділянку, довідку про утриманців за 2019 рік, свідоцтво про його народження, свідоцтво про неповну середню освіту, посвідчення водія, свідоцтво про підготовку водія, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, яке було отримано у січні 2024 року, а також свідоцтво про смерть ОСОБА_5 .

Також суд ураховує надані фотознімки спільних святкувань за різний проміжок часу. Безумовно, частина свят є урочистими подіями, таким як весілля дітей, святкування дня народження онуки, і на такі свята батьки або дідусі і бабусі запрошуються не залежно від наявності між ними спільного проживання та шлюбних відносин. Проте наданими суду фотографіями підтверджено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 спільно святкували 15.10.2011 року весілля племінниці заявниці, яка фактично померлому родичкою не являлася. А також вони спільно неодноразово святкували День народження матері заявниці ОСОБА_14 , що підтверджено фотознімками за 2004 та 2005 роки.

Наведені докази у їх сукупності та взаємозв`язку підтверджують наявність між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 постійного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2004 року до дня смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наведені висновки суду обґрунтовані встановленням спільного місця реєстрації їх проживання та спільного місця фактичного проживанням протягом спірного періоду часу за різними адресами. Також за наслідками розгляду справи суд дійшов переконання, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 мали спільні права та обов`язки, які притаманні подружжю, оскільки мали спільний бюджет, який формувався за рахунок їх доходів, спільно визначали де вони будуть проживати, спільно приймали участь у проведенні ремонтних робіт та облаштуванні місця свого проживання меблями та побутовою технікою, мали спільні плани на майбутнє. Наведене під час розгляду справи було підтверджено письмовими доказами, здобутими у різний проміжок часу. Також зазначене під час розгляду справи було підтверджено показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, показання яких є логічними і послідовними, не мають між собою жодних суперечностей та узгоджуються із наданими суду письмовими доказами. Також витребувана судом у органу ДРАЦС інформація підтверджує, що протягом періоду часу з 2002 до 2024 року ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_1 у інших зареєстрованих шлюбах не перебували. Надані письмові заперечення Міністерства оборони України суд оцінює критично та відкидає як необґрунтовані, оскільки вони за своєю суттю містять лише критичну оцінку кожного окремо взятого доказу, без урахування їх сукупності та взаємозв`язку, а також змісту і доказового значення. Неможливість постійного спільного проживання обумовлено перебуванням ОСОБА_5 на військовій службі за контрактом на виконанням ним свого обов`язку із захисту країни від збройної агресії з боку московії, що за встановлених судом обставин жодним чином не впливало на наявність між ними взаємних прав та обов`язків, які притаманні подружжю. За таких обставин суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 74 СК України, ст.ст. 71-89, 259, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 01.01.2004 до дня смерті ОСОБА_5 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники та їх адреси:

Заявниця: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_9 , зареєстр.: АДРЕСА_1 , прож.: АДРЕСА_3 );

Представниця заявниці: адвокат Миненко Олена Віталіївна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001534, видане 02.09.2024 Радою адвокатів Черкаської області, адреса робочого місця адвоката: Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Черкаси, вул. Пастерівська, буд. 21/1);

Заінтересована особа: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_10 , зареєстр.: АДРЕСА_1 );

Заінтересована особа: ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_11 , зареєстр.: АДРЕСА_1 );

Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_7 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_14

Представниця заінтересованої особи: ОСОБА_33 (РНОКПП: НОМЕР_12 , адреса: АДРЕСА_10).

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені судом 25.06.2025, повний текст рішення складений 07.07.2025.

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ