Справа № 611/78/25
Провадження № 2/611/87/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 червня 2025 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Коптєва Ю.А.,
за участю секретаря - Ведмідь І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Барвінкове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області, третя особа - Приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Захарова Ніна Василівна про визнання права власності на спадщину за законом,
У січні 2025 року до Барвінківського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_3 , Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області, третя особа - Приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Захарова Ніна Василівна про визнання права власності на спадщину за законом.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 21.04.2021 позивач звернулася до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Захарової Н.В. із заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_5 , а отже у передбачений ЦК України строк прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5 .
В подальшому позивач звернулася до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Захарової Н.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_5 . Проте приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Захарова Н.В. відмовила позивачу у видачі такого свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що на сьогодні неможливо встановити коло спадкоємців, щоб визначити частку кожному спадкоємцю, так інші спадкоємці - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , законним представником яких є їх мати ОСОБА_3 , мешкають у рф: АДРЕСА_1 , та видала відповідно Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.01.2022.
Представник позивача вказує, що малолітні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , законним представником яких є їх мати ОСОБА_3 , відповідно до заяви про прийняття спадщини, посвідченої Беневоленською І.В., нотаріусом Ангарського нотаріального округу Іркутської області рф від 27.07.2021 року, тобто була така заява подана після 6-місячного строку з дня смерті спадкодавця.
Проте діти померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є громадянами рф, тобто є іноземцями, на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК України, як малолітні особи автоматично прийняли спадщину після померлого ОСОБА_5 . Таким чином був пропущений строк вступу у спадщину, але враховуючи, що вони є малолітніми, то вони прийняли спадщину автоматично.
При цьому, ОСОБА_3 будучи особою, яка досягла 18 років, прийняла спадщину поза встановленими строками, тобто була така заява подана після спливу 6-місячного строку з дня смерті спадкодавця, а тому не є співвідповідачем по справі.
Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 03 лютого 2025 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 22 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явися, заявив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі «Судова влада України».
Відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.
Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.
Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер у с. Рідне, Барвінківський район, Харківська область, про що зроблено актовий запис №243, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Барвінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 26.01.2021 року.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, що підтверджується копією спадкової справи №32/2021, відкритої приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , виданим 10 грудня 2002 відділом реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції.
21.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області з заявою про прийняття спадщини.
Постановою приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області від 27.01.2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом, оскільки неможливо встановити коло спадкоємців та визначити частку кожному з них. Також зазначено, що крім позивачки, спадкоємцями є малолітні діти спадкодавця - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Іллічівською сільською радою Барвінківського району Харківської області від 25.08.2011 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №03. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .
У вищезазначеному шлюбі народилися діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Іллічівською сільською радою Барвінківського району Харківської області від 24.11.2011 року, про що зроблено актовий запис №11 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого від 14.07.2015 року «отделом по Ангарскому району и г. Ангарску в управлении государственной регистрации службы записи актов гражданського состояния Иркутской области».
Відповідно до положень статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Положеннями ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно із ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
Тобто, зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину завжди, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном з дозволу органу опіки та піклування. Таким чином, подання заяви про прийняття спадщини такими особами не є обов`язковим.
Аналогічний висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 183/4406/16 (провадження № 61-472 св 17).
Таким чином, після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли у рівних частках позивач ОСОБА_1 та двоє малолітніх дітей померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Якщо землі сільськогосподарського призначення прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, то протягом року з моменту отримання права на них зазначені особи мають їх відчужити (ч. 4 ст. 81, ст. 145 ЗК України).
Відповідно до ст. 1296 ЦК України, видача спадкоємцям свідоцтва ніяким строком не обмежена, а його відсутність не позбавляє їх прав на спадщину. Тобто фактично примусове відчуження успадкованої земельної ділянки може бути відстрочено. Якщо іноземець не зареєстрував своє право власності на успадковану земельну ділянку тобто не отримав Витяг, він не може розпоряджатися нею.
Відповідачі не отримували свідоцтво на право на спадщину, а тому і не зареєстрували свої майнові права на спірні земельні ділянки після смерті батька ОСОБА_5 , щоб надавало їм можливість реалізувати їх обов`язок відчуження землі протягом року в добровільному порядку, зі спливом якого таке право іноземців припиняється, в силу положень ст. 140 ЗК України.
Отже, відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України, обов`язкові частки у спадщині після ОСОБА_5 між позивачем та малолітніми відповідачами є рівними та складають по 1/3 частці у спадщині.
Відповідно до ч.1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Згідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
З врахуванням викладеного, а також того, що судом достовірно встановлено, що позивач успадкувала частину земельної ділянки, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самого порушеного права позивача, а тому може бути застосований судом.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 60, 61, 159, 174, 208, 209, 212, 213-215, 222, 223 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області, третя особа - Приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Захарова Ніна Василівна про визнання права власності на спадщину за законом,- задовольнити повністю.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного судового рішення 28 червня 2025 року.

Суддя Ю.А. Коптєв