Справа № 524/990/25
Провадження №2/524/3337/25
Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:
головуючого судді Ковальчук Т. М.,
за участю: секретаря судового засідання Воблікової І. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ у натурі об`єкту нерухомості, припинення права спільної часткової власності,
У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить: припинити право спільної часткової власності позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 на нежитлове підвальне приміщення загальною площею 199,2 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; поділити в натурі зазначений об`єкт нерухомого майна з виділенням в окремий об`єкт самостійного користування (окремий об`єкт нерухомості), виділивши ОСОБА_1 та визначивши за ним право власності на 2/5 частини в об`єкті нерухомого майна, а саме групу приміщень № 1 (згідно з технічним паспортом будівлі громадського призначення від 21 вересня 2023 року, № ТІ01:6615-7038-8499-0232, інв. справа № 1193), що складається з наступного: вхід «1» площею 3,5 м2; зал «2» площею 32,9 м2; більярдний зал «3» площею 29,9 м2; коридор «4» площею 3,0 м2; приміщення «5» площею 10,8 м2; всього загальною площею 80,1 м2; виділивши ОСОБА_2 та визначивши за ним право власності на 3/5 частини в об`єкті нерухомого майна, а саме групу приміщень № 2 (згідно з технічним паспортом будівлі громадського призначення від 21 вересня 2023 року, № ТІ01:6628-2059-1403-1178, інв. справа № 1194), що складається з наступного: вхід «1» площею 6,0 м2; коридор «2» площею 4,5 м2; зал «3» площею 34,5 м2; зал «4» площею 11,7 м2; коридор «5» площею 3,5 м2; зал «6» площею 23,9 м2; коридор «7» площею 2,8 м2; коридор «8» площею 6,8 м2; роздягальня «9» площею 1,3 м2; кухня «10» площею 9,4 м2; коридор «ІІ» площею 3,6 м2; коридор «ІІІ» площею 5,2 м2; вбиральня «ІV» площею 1,0 м2; вбиральня «V» площею 1,1 м2; вбиральня «VІ» площею 3,8 м2; всього загальною площею 119,1 м2; стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 за поділ нежитлового підвального приміщення грошову компенсацію в ринкових цінах у сумі 3933,00 грн.
На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що він та відповідач є власниками нежитлового підвального приміщення загальною площею 199,2 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, йому відповідно до договору дарування від 24 грудня 2004 року належить 2/5 частини цього нежитлового приміщення. За час користування спірним нежитловим підвальним приміщенням між співвласниками непорозумінь не виникало. Проте, починаючи з 2022 року у них суттєво погіршились відносини, позивач намагався вирішити спір мирним шляхом, але жодний запропонований позивачем варіант відповідач не прийняв.
Згідно з висновком експерта № 12/6-24 від 18 грудня 2024 року за результатами проведеної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи спірного майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визначено варіанти поділу в натурі цього об`єкта нерухомого майна між співвласниками, зокрема, встановлено, що на 3/5 ідеальні частки на праві спільної часткової власності відповідачу ОСОБА_2 припадають приміщення площею 119,5 м2 (199,2х3/5), а на 2/5 ідеальні частки, належні на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 припадають приміщення площею 79,7 м2 (199,2х2/5).
15 січня 2025 року ОСОБА_1 з метою досудового врегулювання спору звернувся з листом до відповідача ОСОБА_2 та пропонував укласти договір про поділ в натурі об`єкта нерухомості нежитлового підвального приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Натомість, ОСОБА_2 проігнорував пропозицію позивача ОСОБА_1 щодо досудового порядку врегулювання спору. Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 позбавлений в повній мірі реалізувати своє право володіння, користування та розпоряджання належним йому майном.
Ухвалою від 04 лютого 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження у справі для розгляду в загальному позовному провадженні та призначив підготовче судове засідання, яке ухвалою від 10 квітня 2025 року закрив та призначив справу до розгляду по суті.
Позивач та його представник звернулися з заявами, у яких просили розглянути справу без їх участі, позов підтримали, просили його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином; із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною першою статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, убачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У рішеннях ЄСПЛ, зокрема звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні
та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася
до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (стаття 190 цього Кодексу).
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до частини четвертої статті 355 та частини першої статті 356 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Зі змісту вказаних статей випливає, що право кожного із співвласників пов`язується із часткою у праві спільної власності і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.
Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
За змістом частин першої-другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
У частині другій статті 372 ЦК України вказано, що в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.
Після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто становити окремий об`єкт нерухомого майна.
Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29 листопада
Ураховуючи викладене, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що у разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається.
Із цього також можна зробити висновок, що за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві.
При цьому, визначальним для цього є не усталений співвласниками порядок користування будинком, а розмір їх часток та технічна можливість поділу будинку відповідно до цих часток.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у cправі № 357/3145/20 (провадження № 14-36цс25).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Суд установив, що за договором купівлі-продажу від 30 серпня 2004 року Фонд міського майна Кременчуцької міської ради Полтавської області в особі начальника Фонду міського майна Іващенка Павла Валерійовича передав у власність ОСОБА_2 нежитлове підвальне приміщення площею 199,2 кв м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в якому розташоване кафе.
Відповідно до договору від 24 грудня 2004 року ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_1 прийняв у дарунок 2/5 частини нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 199,2 кв м.
За доводами позивача, під час тривалого часу спільного користування вказаним вище приміщенням воно вже фактично розподілене на два окремих приміщення з окремими входами. У зв`язку з відсутністю згоди співвласників щодо спільного користування цим майном, позивач для визначення можливого варіанту поділу в натурі об`єкта нерухомості-нежитлового підвального приміщення загальною площею 199,2 кв м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 звернуся до судового експерта.
Згідно з висновком експерта № 12/6-24, складеним 18 грудня 2024 року за результатами проведеної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи спірного майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визначено варіант поділу в натурі об`єкта нерухомого майна нежитлового підвального приміщення між співвласниками.
З цього висновку вбачається, що на дату обстеження експертом зазначене нежитлове підвальне приміщення вже фактично розподілене на два окремих приміщення з окремими входами: згідно з технічним паспортом будівлі громадського призначення від 21 вересня 2023 року № ТІ01:6615-7038-8499-0232, інв. справа № 1193: група приміщень № 1: вхід «1» площею 3,5 м2; зал «2» площею 32,9 м2; більярдний зал «3» площею 29,9 м2; коридор «4» площею 3,0 м2; приміщення «5» площею 10,8 м2; усього: 80,1 кв.м; у спільному користуванні коридор «ІІ» площею 3,5 м2; коридор «ІІ» площею 5,2 м2; вбиральня «ІV» площею 1,0 м2; вбиральня «V» площею 1,1 м2; вбиральня «VІ» площею 3,8 м2; усього: 14, м2; згідно з технічним паспортом будівлі громадського призначення від 21 вересня 2023 року № ТІ01:6628-2059-1403-1178, інв. справа № 1194: група приміщень № 2: вхід «1» площею 6,0 м2; коридор «2» площею 4,5 м2; зал «3» площею 34,5 м2; зал «4» площею 11,7 м2; коридор «5» площею 3,5 м2; зал «6» площею 23,9 м2; коридор «7» площею 2,8 м2; коридор «8» площею 6,8 м2; роздягальня «9» площею 1,3 м2; кухня «10» площею 9,4 м2; усього: 104,4 м2; у спільному користуванні коридор «ІІ» площею 3,6 м2; коридор «ІІІ» площею 5,2 м2; вбиральня «ІV» площею 1,0 м2; вбиральня «V» площею 1,1 м2; вбиральня «VІ» площею 3,8 м2.
Експертом встановлено, що на 3/5 ідеальні частки на праві спільної часткової власності відповідачу ОСОБА_2 припадають приміщення площею 119,5 м2 (199,2х3/5), а на 2/5 ідеальні частки, належні на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 припадають приміщення площею 79,7 м2 (199,2х2/5).
На підставі проведеного обстеження експертом, виходячи з розташування і розмірів нежитлового приміщення, конструктивних елементів, ідеальних часток співвласників, запропоновано варіант поділу об`єкта нерухомого майна нежитлового підвального приміщення відповідно до ідеальних часток співвласників 3/5 та 2/5.
Так, на належній позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності 2/5 частини нежитлового підвального приміщення пропонується експертом виділити наступні приміщення: група приміщень № 1 (згідно з технічним паспортом будівлі громадського призначення від 21 вересня 2023 року, № ТІ01:6615-7038-8499-0232, інв. справа № 1193): вхід «1» площею 3,5 м2; зал «2» площею 32,9 м2; більярдний зал «3» площею 29,9 м2; коридор «4» площею 3,0 м2; приміщення «5» площею 10,8 м2; всього площею 80,1 м2.
На належні відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності 3/5 частини нежитлового підвального приміщення експертом пропонується виділити наступні приміщення: група приміщень № 2 (згідно з технічним паспортом будівлі громадського призначення від 21 вересня 2023 року, № ТІ01:6628-2059-1403-1178, інв. справа № 1194): вхід «1» площею 6,0 м2; коридор «2» площею 4,5 м2; зал «3» площею 34,5 м2; зал «4» площею 11,7 м2; коридор «5» площею 3,5 м2; зал «6» площею 23,9 м2; коридор «7» площею 2,8 м2; коридор «8» площею 6,8 м2; роздягальня «9» площею 1,3 м2; кухня «10» площею 9,4 м2; коридор «ІІ» площею 3,6 м2; коридор «ІІІ» площею 5,2 м2; вбиральня «ІV» площею 1,0 м2; вбиральня «V» площею 1,1 м2; вбиральня «VІ» площею 3,8 м2; всього площею 119,1 м2.
Відповідно до запропонованого варіанту поділу нежитлового приміщення частки співвласників (з округленням) мають виглядати так: співвласника ОСОБА_2 3/5 частки (119,1/199,2); співвласника ОСОБА_1 2/5 частки (80,1/199,2).
Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55.
Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
Експертом зазначено, що для здійснення запропонованого варіанту поділу нежитлового підвального приміщення та приведення виділюваних приміщень до вимог будівельних норм необхідно провести наступні переобладнання: демонтувати дверний блок між приміщеннями коридору «4» площею 3,0 м2 у частині, запропонованій позивачу ОСОБА_1 та коридору «ІІ» площею 3,6 м2, у частині, запропонованій відповідачу ОСОБА_2 , проріз закласти цеглою; в частині запропонованій позивачу ОСОБА_1 , облаштувати санвузол у відповідності з діючими вимогами ДБН; запропоновані співвласниками частини нежитлового підвального приміщення обладнати самостійними системами інженерного забезпечення.
Відповідно до зроблених розрахунків грошову компенсацію в ринкових цінах за запропонованим варіантом поділу нежитлового підвального приміщення необхідно виплати співвласнику позивачу ОСОБА_1 на користь співвласника відповідача ОСОБА_2 в сумі 3932,59 грн (1958431/199,2х0,4), з округленням: 3933 грн.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін
(частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування
(частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Запропонований позивачем варіант розподілу спільного майна в натурі, на переконання суду, відповідає найкращим інтересам сторін, здійснений в межах ідеальних часток кожного із співвласників у нежитловому приміщенні, забезпечує можливість експлуатації цього приміщення як окремих об`єктів нерухомості, необхідність проведення переобладнань не потребує великого обсягу матеріальних затрат та фізичних зусиль.
Відповідач щодо такого варіанту поділу заперечень до суду не подав, власного варіанту поділу приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не запропонував.
За наведених умов, суд вбачає наявність підстав для задоволення вимоги позивача про поділ у натурі об`єкту нерухомості, припинення права спільної часткової власності та стягнення з позивача різниці в сумі 3933,00 грн.
Окрім того, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати щодо сплати 7833,72 грн судового збору.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ у натурі об`єкта нерухомості, припинення права спільної часткової власності.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на нежитлове підвальне приміщення загальною площею 199,2 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Провести реальний поділ нежитлового підвального приміщення загальною площею 199,2 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до висновку експерта № 12/6-24 від 18 грудня 2024 року за результатами проведеної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи.
Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 2/5 частини нежитлового підвального приміщення загальною площею 199,2 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме групу приміщень № 1 (згідно з технічним паспортом будівлі громадського призначення від 21 вересня 2023 року, № ТІ01:6615-7038-8499-0232, інв. справа № 1193), що складається з наступного: вхід «1» площею 3,5 м2; зал «2» площею 32,9 м2; більярдний зал «3» площею 29,9 м2; коридор «4» площею 3,0 м2; приміщення «5» площею 10,8 м2; всього загальною площею 80,1 м2.
Виділити ОСОБА_2 3/5 частини нежитлового підвального приміщення загальною площею 199,2 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме групу приміщень № 2 (згідно з технічним паспортом будівлі громадського призначення від 21 вересня 2023 року, № ТІ01:6628-2059-1403-1178, інв. справа № 1194), що складається з наступного: вхід «1» площею 6,0 м2; коридор «2» площею 4,5 м2; зал «3» площею 34,5 м2; зал «4» площею 11,7 м2; коридор «5» площею 3,5 м2; зал «6» площею 23,9 м2; коридор «7» площею 2,8 м2; коридор «8» площею 6,8 м2; роздягальня «9» площею 1,3 м2; кухня «10» площею 9,4 м2; коридор «ІІ» площею 3,6 м2; коридор «ІІІ» площею 5,2 м2; вбиральня «ІV» площею 1,0 м2; вбиральня «V» площею 1,1 м2; вбиральня «VІ» площею 3,8 м2; всього загальною площею 119,1 м2.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3933 (три тисячі дев`ятсот тридцять три) грн 00 грн грошової компенсації.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7833 (сім тисяч вісімсот тридцять три) грн 72 грн сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .
Суддя Т. М. Ковальчук