справа № 381/175/25 головуючий у суді І інстанції Соловей Г.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Ревою Інною Олександрівною на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2025року про відмову у прийнятті заяви про зменшення/збільшення розміру позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати незаконними та скасувати наказ Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради від 13 грудня 2024 року № 234-к/тр «Про проведення службового розслідування» та наказ Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради від 13 грудня 2024 року № 235-к/тр «Про призупинення виплати заробітної плати на час відсторонення директора ліцею», стягнути з Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у сумі 50 000,00 грн.

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради від 28 лютого 2025 року № 45-к/тр «Про оголошення догани», провадження у справі в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закрити.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2025 року у задоволенні заяви про зменшення/збільшення розміру позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Рева І.О. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Рева І.О. вказує, що суд першої інстанції, як на підставу для відмови у задоволенні заяви, посилався на висновок Касаційного господарського суд Верховного Суду, викладений у постанові від 09 липня 2020 року №922/404/19, яка не є релевантною до обставин цієї справи. Заявлена вимога, а саме визнання незаконними та скасування наказу управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради від 28 лютого 2025 року №45-к/тр "Про оголошення догани", є похідною від первинних позовних вимог, оскільки оскаржуваний наказ стосується службового розслідування, законність підстав якого ставить під сумнів позивач в межах справи, відтак є пов`язаною. Станом на 10 березня 2025 року підстави позову не змінились. Обґрунтовуючи первісні позовні вимоги про визнання незаконними та скасування наказів, позивач посилається на відсутність підстав для проведення службового розслідування (як і в заяві про збільшення/зменшення позовних вимог). В заяві про збільшення/зменшення позовних вимог наявні додаткові обґрунтування щодо законності Чат -боту ІНФОРМАЦІЯ_1, які за будь-яких умов з`ясовувалися б в межах справи, оскільки службове розслідування здійснювалося щодо фактів, викладених у зверненні вчителя Фастівського ліцею №1 Фастівської міської ради Київської області ОСОБА_5 від 08 грудня 2024 року через Чат-бот ІНФОРМАЦІЯ_1. Відмова у задоволенні заяви про збільшення/зменшення позовних вимог судом першої зумовлює необхідність звернення до суду з ще одним позовом про визнання незаконним та скасування наказу управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради від 28 лютого 2025 року №45-к/тр "Про оголошення догани". Проте, суд першої інстанції створив ситуацію, за якою фактично позбавив позивача права звернутися з окремим позовом про визнання незаконним та скасування наказу управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради від 28 лютого 2025 року №45-к/тр "Про оголошення догани", адже заяву не повернув, що є безумовним порушенням прав позивача на доступ до суду та порушенням процесуального порядку прийняття рішень. Крім того, заява від 10 березня 2025 року містила також вимогу про зменшення позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_1 з Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але суд в цій частині взагалі не приймав процесуального рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Зважаючи на те, що процесуальним наслідком відмови у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог є повернення такої заяви, яка, у свою чергу, може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до вимог пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що на ухвалу суду про відмову у прийняті заяви про збільшення позовних вимог може бути подана апеляційна скарга окремо від рішення суду (постанова від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для прийняття даної заяви, оскільки цивільним процесуальним законодавством не передбачено одночасна зміна предмету і підстав позову.

Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками, оскільки вони узгоджуються з вимогами процесуального законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до висновку Верховного Суду, зробленого у постанові від 09 липня 2020 року у справі №922/404/19, позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

У постанові Верховного Суду від 09 липня 2020 року у справі №922/404/19 зазначено, що «під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі №923/1061/18, від 19 грудня 2019 року у справі №925/185/19, від 23 січня 2020 року у справі №925/186/19.

Статтею 49 ЦПК України визначено процесуальні права та обов`язки сторін.

Частиною 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Частиною третьою цієї статті визначено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається.

Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у Постанові від 16 березня 2018 року у справі №916/1764/17.

У постанові Верховного Суду від 19 листопада 2020 року у справі №638/5172/17 зазначено, що позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмета позову не допускається. Зміна підстав або предмета позову здійснюється шляхом подання суду відповідної письмової заяви. Зміна підстав або предмета позову можлива лише до початку розгляду судом справи по суті, тобто до того моменту, коли суд почне проголошувати позовну заяву. Ця норма спрямована на усунення зловживання процесуальним правом на зміну підстав або предмета позову. Заява, подана після початку розгляду справи по суті, залишається без розгляду і повертається позивачеві.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у ст. 16 ЦК України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного способу захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Зміна предмета позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України.

Схожий за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 18 травня 2022 року у справі №570/5639/16-ц та від 12 жовтня 2022 року у справі №723/1233/17.

Так, у позовній заяві, яка перебуває на розгляді суду, ОСОБА_1 просить визнати незаконними та скасувати наказ Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради від 13 грудня 2024 року № 234-к/тр «Про проведення службового розслідування» та наказ Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради від 13 грудня 2024 року № 235-к/тр «Про призупинення виплати заробітної плати на час відсторонення директора ліцею», стягнути з Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у сумі 50 000,00 грн.

Підставами позову в частині визнання незаконними та скасування наказів визначені як відсутність у наказі № 234-к/тр посилання, якого саме законодавства позивач недодержався, в чому полягає неналежне виконання службових обов`язків та про які факти йде мова з тексту наказу неможливо встановити, відсутність у наказі підстав для відсторонення, визначених ст. 46 КЗпП України, відсутність можливості відсторонення позивача від займаної посади у зв`язку з проведенням службових розслідувань чи неналежним виконанням службових обов`язків. Наказ № 235-к/тр є похідним від наказу № 234-к/тр, а тому, зважаючи на незаконність відсторонення позивача від роботи, також є незаконним. Так як позивач був позбавлений можливості працювати та отримувати заробітну плату, що також заподіяло йому моральних страждань, ним заявлено вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди

У заяві про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, ОСОБА_1 зазначає нову вимогу про визнання незаконним та скасування наказу Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради від 28 лютого 2025 року № 45-к/тр «Про оголошення догани» та фактично посилається на нові підстави в частині оскарження цього наказу, а саме, відсутність порушень з боку позивача, підстав для проведення службового розслідування. Оскільки позивача повідомлено про поновлення виплати заробітної плати, провадження у справі в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, просив закрити.

Таким чином, під виглядом збільшення розміру позовних вимог, позивач заявив нову вимогу, яку обґрунтував іншими підставами, що за своєю суттю є новим позовом.

Отже, позивачем фактично змінено як предмет, так і підстави позову, що суперечить положенням ст. 49 ЦПК України, та не допускається.

Доводи апеляційної скарги в частині, що суд першої інстанції позбавив позивача права звернутися з окремим позовом про визнання незаконним та скасування наказу управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради від 28 лютого 2025 року №45-к/тр "Про оголошення догани", адже заяву не повернув, а відмовив у її задоволенні, є не обґрунтованими.

Так, відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Матеріали справи не містять жодного доказу, що позивач звертався до суду з позовом про оскарження наказу Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради від 28 лютого 2025 року № 45-к/тр «Про оголошення догани» і що йому було відмовлено в можливості його подання.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що порушення позивачем порядку звернення до суду, а саме, подання заяви про фактичну зміну як предмету, так і підстав позову, замість подачі нового позову та відповідна оцінка суду зазначеним обставинам, не свідчить про порушення прав позивача, які залишились незмінними та гарантованими.

Не вирішення судом питання про закриття провадження у справі щодо частини заявлених вимог прав позивача не порушує, оскільки, як було зазначено вище, позивач має право відмовитися від своїх позовних вимог як повністю так і частково. Зазначене право є безумовним, може бути реалізоване на будь-якій стадії процесу та кореспондується з обов`язком суду закрити провадження у справі в зв`язку з такою відмовою також на будь-якій стадії розгляду справи.

Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які б могли бути підставою до скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Ревою Інною Олександрівною залишити без задоволення.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.