Справа № 481/718/25
Провадж.№ 2-о/481/80/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

11.07.2025 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Уманської О.В., присяжних Московцевої С.О. та Осипчук І.А., за участю секретаря судового засідання Кузьміної Н.П., представника заявниці Павлова Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження в залі суду міста Новий Буг, Миколаївської області цивільну справу за заявою Павлова Юрія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Новобузький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Міністерство оборони України, про оголошення фізичної особи померлою,

Установив:

14.05.2025 року представник заявниці ОСОБА_1 , адвокат Павлов Ю.В., звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з заявою, зазначивши заінтересованими особами: військову частину НОМЕР_1 , Новобузький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Міністерство оборони України, у якій просив оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, який проживав в с.Миролюбівка, Баштанського району Миколаївської області, загиблим ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в російсько-українській війні.

В обґрунтування заяви представник заявниці ОСОБА_1 , адвокат Павлов Ю.В. зазначив, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 . Із сповіщення сім`ї № 127 від ІНФОРМАЦІЯ_3 слідує, що батько ОСОБА_1 - гранатоментик 3 механізованого відділення 3 взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , содат військової служби за мобілізацією ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи вірним військовій присязі Українському народу, мужньо виконуючи військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність, під час виконання бойового завдання в районі Роботине-Новопрокопівка Пологівського району Запорізької області 17.09.2023 року внаслідок безпосередніх зіткнень з ворогом під час бою, зник безвісти.

04.10.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000490, були внесені відомості за заявою ОСОБА_1 про зникнення батька, з правовою кваліфікацією ч.1 ст. 115 КК України. На даний час вказане кримінальне провадження перебуває в Пологівському РВП ГУНП в Запорізькій області, і станови на 13.03.2025 року місцезнаходження ОСОБА_2 не встановлене.

З матеріалів службового розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 стало відомо, що 17.09.2023 виконуючи бойове розпорядження командира Військової НОМЕР_3 № 1102/ОКП/дск від 17.09.2023 р командира 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2023 р. № 227/117/КСП/дск, особовий склад 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, зокрема солдат ОСОБА_2 , висунулись на ротацію на позиції в напрямку між населеними пунктами Роботине-Новопрокопівка Пологівського району Запорізької області. 17.09.2023 р., близько 19 год., підрозділ на бойових машинах БМП-1 прибув до висадки, визначеної командиром батальйону. В подальшому, під час пересування пішим порядком, почався обстріл підрозділу зі стрілецької, артилерійської та танкової зброї, тобто почалося пряме вогневе зіткнення з противником. Все бойове зіткнення супроводжувалось інтенсивним артилерійським обстрілом з боку ворога. В подальшому, близько 05 години 18.09.2023 р. виїхав транспортний засіб Hummer та забрав двох поранених, було виявлено відсутність частини групи, а саме: солдата ОСОБА_2 . Зі слів солдата ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_4 було відомо, що даний військовослужбовець залишився у лісовому насадженні, в якому велися бойові дії, візуально без ознак життя, тіло загиблого військовослужбовця, в зв`язку з інтенсивністю обстрілів, не евакуювали.

Враховуючи обставини, при яких зник ОСОБА_2 , у заявниці не залишається сумнівів щодо смерті її батька, а тому оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим є необхідним для подальшої реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть.

В силу вимог ст. 14 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду 14.05.2025 року визначено головуючу по цій справі суддю Уманську О.В.

Згідно протоколу автоматичного визначення присяжних від 14.05.2025 року по справі відібрані основні присяжні: Московцева С.О. та Осипчук І.А.

Ухвалою судді від 20.05.2025 року прийнято та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження на 10:30 годині 19.06.2025 року.

Протокольною ухвалою суду від 19.06.2025 відкладений судовий розгляд до 08.07.2025 року у зв`язку із неприбуттям у судове засідання та не повідомленням про причини своєї неявки представника заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 .

Представник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Павлов Ю.В. в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві.

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_4 в судове засідання не з`явився повторно, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. 17.06.2025 року від представника надійшли письмові пояснення по справі, в яких він просив відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 , оскільки вважає, що на даний час відсутні підстави для їх задоволення.

Представник заінтересованої особи Новобузького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву розгляд справи в його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував за наявності відповідних доказів.

Вислухавши пояснення представника заявниці адвоката Павлова Ю.В., дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд приходе такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданим 13.02.2001 року ( повторно) ( а.с.6)

28.07.2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано, про що складено актовий запис № 61 відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 9 від 11.10.2023 року ( а.с.7)

Як вбачається із сповіщення № 127 виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 від 09.10.2023 року, гранатометник 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат військової служби за мобілізацією ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання в районі Роботине-Новопрокопівка, Пологівського р-ну, Запорізької області 17.09.2023 року внаслідок безпосередніх зіткнень з ворогом, під час бою зник безвісти ( а.с.8)

Слідчим відділенням Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000490 від 04.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 ( а.с.9,10-11)

Із листа старости Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 12.03.2025 за вих. № 10 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець ЗСУ, після 17.09.2023 за місцем реєстрації не з`являвся ( а.с.12)

За фактом зникнення безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 було призначене спеціальне розслідування, за результатами якого складено акт, яким встановлено, що під час виконання обов`язків військової служби в зоні ведення бойових дій по відсічі збройної агресії російської федерації в районі н.п. Роботине Новопрокопівка Пологівського району Запорізької області солдат ОСОБА_2 зник безвісти. Крім того згідно рапорта командира НОМЕР_2 механізованого батальйону ОСОБА_7 від 18.09.2023 року ОСОБА_2 при виконанні бойового завдання, в результаті артилерійського обстрілу, отримав поранення несумісні з життям та загинув. Тіло загиблого військовослужбовця на даний час не евакуйовано тому вважається зниклим безвісти. Крім того із пояснень військовослужбовця ОСОБА_3 та військовослужбовця ОСОБА_4 встановлено, що вони разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_8 перебували 17.09.2023 року на бойовому завданні в районі населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області. Після артилерійського обстрілу, який тривав до ранку 18.09.2023 року були поранені та загинули на місці ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , внаслідок отриманого поранення в груди ( а.с.15-41)

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення юридичної невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" було звернуто увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи.

Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Так, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Чинний ЦПК України визначає чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:

- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);

- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти, у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , вона просить оголосити померлим батька ОСОБА_2 , військовослужбовця, в результаті отримання поранення, несумісного з життям при захисті Батьківщини при стриманні агресії російської федерації, під час проведення бойових дій.

За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: "фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій" (речення перше) та "з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців" (речення друге).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.

Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.

Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану").

За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII "Про оборону України" (станом на час виникнення правовідносин у цій справі): - воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; - - - бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); - воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; - - - район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.

Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів "воєнними діями" словами "збройним конфліктом". Збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII "Про національну безпеку України"). Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії "воєнні дії", "збройний конфлікт" і "воєнний стан". Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями "воєнні дії" і "збройний конфлікт", а не "воєнний стан". Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.

Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України "з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців" використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу. Тож тлумачення згаданої правової норми має сприяти швидкому відновленню стану правової визначеності та забезпеченню справедливості.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення "від дня закінчення воєнних дій", особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.

Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-то: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою.

Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України ("з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців"), після слів "шести місяців" завершив речення. Зазначене уточнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.

Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам.

Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec(2009)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого).

Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж, цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.

Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості.

Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.

Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.

Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій.

Відтак, згідно висновків щодо застосування норм права, Велика Палата Верховного Суду зазначає: Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (частина друга статті 46 ЦК України).

З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.

Надані заявницею докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть переконливо свідчити про смерть останнього.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява адвоката Павлова Ю.В. який діє в інтересах ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.4, 76-81, 89, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 293, 294, 305, 308 ЦПК України, суд

Ухвалив :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Новобузький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Міністерство оборони України, про оголошення фізичної особи померлою, задовольнити.

Оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вівсяники, Деражнянського району, Хмельницької області, який проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ; місце смерті с. Роботине, Пологівського району, Запорізької області; причина смерті загибель (смерть) військовослужбовця в результаті отримання поранення, несумісного з життям при захисті Батьківщини при стриманні агресії російської федерації, під час проведення бойових дій.

Роз`яснити, що у разі появи фізичної особи, яку було оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, або оголосив її померлою, про скасування рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошено померлою, в порядку, передбаченому ст. 309 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 .

Заінтересована особа: Новобузький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса місцезнаходження: 55601, Миколаївська область, Баштанський район, м. Новий Буг, площа Свободи, 61, .

Заінтересована особа: Міністерство оборони України - Код , адреса: 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6

Повний текст рішення виготовлено 11.07.2025 року.

Суддя О.В. Уманська

Присяжні С.О. Московцева

І.А.Осипчук