Номер провадження 2-з/754/84/25
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2025 року суддя Деснянського районного суду м.Києва Панченко О.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відповідно до частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів", -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 14.07.2025 року звернувся до Деснянського районного суду м.Києва із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" негайно відновити електропостачання помешкання за адресою: АДРЕСА_1 на час розгляду справи по суті.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 09.07.2025 ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" здійснило незаконне відключення помешкання за адресою заявника від електропостачання за ініціативою Постачальника ТОВ "Київські енергетичні послуги", попри наявність відкритого спору з Постачальником, де розмір боргу є предметом спору. Вирішити питання поновлення електропостачання через звернення до Постачальника, неможливо без відмови від права на судовий захист, оскільки відновлення можливе через укладання додаткових угод із Постачальником, що призведе до ускладнення своїх інтересів в рамках захисту своїх прав у відкритому спорі. Крім того, дії Постачальника мають ознаки зловживання права та перешкоджання доступу до правосуддя. Відключення електроенергії створює значні перешкоди для реалізації його права на дослуп до правосуддя та порушує його конституційні права, гарантовані Конституцією України, зокрема гідні умови життя, заборона втручання в сімейне життя. Також такі дії компанії суперечать п. 7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії (затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018), відповідно до якого забороняється припиняти електропостачання під час судового спору щодо правомірності припинення електропостачання. Незаконне вимкнення Відповідачем від електропостачання помешкання Позивача має суттеве правове значення, оскільки стосується захисту прав споживача, дотримання норм Цивільного кодексу України та Конституції, Закону України «Прс електроенергетику», ПРРЕЕ (Правил роздрібного ринку електричної енергії), порушення закону про звернення, та процесуальних гарантій під час судового розгляду тобто сприяння в перешкоджанні доступу до правосуддя, ознаки злійснення побутового тиску. Також відсутність електроенергії (відсутність інтернету, не працює комп`ютер, принтер) перешкоджає праву на вільний доступ до правосуддя, що ускладнює підготовку судового позову на оскарження дій компанії.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч.2 ст.149 ЦПК України).

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно доп. 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом вчинення певних дій.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, а також є необхідними і для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів та безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання ПРАТ «ДТЕК Київські електромережі» негайно відновити електропостачання помешкання за адресою: АДРЕСА_1 на час розгляду справи по суті.

При цьому, заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також, суд звертає увагу позивача на те, що пунктом п. 7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії (затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018), відповідно до якого забороняється припиняти електропостачання під час судового спору щодо правомірності припинення електропостачання. Незаконне вимкнення Відповідачем від електропостачання помешкання Позивача має суттєве правове значення, оскільки стосується захисту прав споживача, дотримання норм Цивільного кодексу України та Конституції, Закону України «Прс електроенергетику», ПРРЕЕ (Правил роздрібного ринку електричної енергії), порушення закону про звернення, та процесуальних гарантій під час судового розгляду тобто сприяння в перешкоджанні доступу до правосуддя, ознаки здійснення побутового тиску.

Не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Разом із тим суд констатує, що вжиття заходу забезпечення позову у справі має відповідати вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття такого заходу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 910/12404/21).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

З урахуванням вимог, передбачених статтями 77-80 ЦПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується вжиття певного виду забезпечення позову (постанови Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/2795/20, від 17.12.2020 у справі № 910/11857/20).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ст. 12 ЦПК України).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також судом враховується правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20 травня 2020 року у справі №640/13156/18 (провадження №61-7314св19), що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд, враховуючи предмет майбутнього позову, а також заходи забезпечення позову, які просить вжити заявник до його пред`явлення, приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову у вигляді: - вжиття заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання ПРАТ «ДТЕК Київські електромережі» негайно відновити електропостачання помешкання за адресою: АДРЕСА_1 на час розгляду справи по суті - не є обґрунтованими.

Разом з тим, суд вважає необхідним зауважити наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року № 1405 були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», відповідно до яких скасовано мораторій (заборону) на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги населенням, а також на припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг за заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги населенням в територіальних громадах, території яких не відносяться до територій можливих бойових дій, бойових дій та окупованих територій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги), а тому на сьогодні постачальники електричної енергії мають право ініціювати припинення електроживлення об`єктів побутовим споживача, розташованих на відповідних територіях, за заборгованість з оплати спожитої електричної енергії (окрім об`єктів споживачів, які було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги).

Відповідно до п.3.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, (в подальшому Правил) затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.

За прриписами п.п. 4.1. та 4.2 Правил розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Послуги з розподілу або передачі електричної енергії оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи.

Згідно п.7.1. Правил - Електрична енергія споживачу, який не допускає порушень своїх договірних зобов`язань перед оператором системи передачі та/або оператором системи розподілу та електропостачальником, постачається безперервно, крім випадків, передбачених умовами договорів, укладених споживачами з електропостачальником та оператором системи, та нормативно-правовими актами, у тому числі цими Правилами.

Згідно п.7.5. Правил, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється:

2) електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі:

- заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником;

Якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку, у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла.

У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється.

У разі прийняття електропостачальником рішення про припинення або обмеження постачання електричної енергії споживачу за заборгованість за спожиту електричну енергію, з яким укладений один договір за декількома об`єктами споживача, припинення або бмеження постачання електричної енергії такому споживачу може здійснюватися за усіма об`єктами споживача, які зазначені у договорі з електропостачальником (п.7.11 Правил).

Для підприємств житлово-комунального господарства, житлових кооперативів, об`єднань співвласників багатоквартирних будинків тощо заходи з припинення або обмеження постачання (розподілу або передачі) електричної енергії здійснюються в першу чергу щодо електроустановок адміністративного, виробничого та службового призначення.

Суд звертає увагу заявника, що на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду.

Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.(п.7.11 Правил).

Також, для відновлення електроживлення об`єкта споживача, відключеного за заборгованість, споживачу необхідно сплатити суму заборгованості в повному розмірі або, у разі відсутності коштів, звернутися до електропостачальника (з наданням відповідного обґрунтування) щодо укладення договору про реструктуризацію заборгованості та забезпечити виконання умов цього договору, та здійснити оплату вартості робіт з повторного підключення.

Після здійснення відповідних заходів відновлення електроживлення електроустановок споживача здійснюється протягом 3 робочих днів у містах та 5 робочих днів у сільській місцевості.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що заява подана ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258-261, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: О.М. Панченко