Справа № 278/1545/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Буткевич М.І., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом, поданим представником ОСОБА_1 адвокатом Козирєвим І.М. до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення навчання 30.06.2028.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19.06.2020 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано та ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох їхніх дітей, у тому числі ОСОБА_4 , у розмірі 1/3 усіх доходів відповідача. На даний час остання досягла повноліття, проте продовжує навчання у національному університеті «Львівська політехніка» на першому курсі денної форми навчання (термін навчання 30.06.2028), у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Ухвалою суду від 23.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заяв про розгляд справи за правилами загального позовного провадження не надходило.

Від представника відповідача адвоката Рекши О.І., надійшов відзив на позовну заявою, в якій відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки їхня донька ОСОБА_4 навчається за рахунок коштів державного бюджету, позивачкою не доведено, що донька потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Крім того, відповідач продовжує сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , а також має від іншого шлюбу малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин між сторонами.

Сторони мають від шлюбу спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на дату подання позову (1.04.2025) є повнолітньою (а.с 6, 7), навчається на першому курсі денної форми навчання Національного університету «Львівська політехніка», термін закінчення навчання 30.06.2028 (а.с. 9). ОСОБА_3 навчається за рахунок коштів державного бюджету, правом на проживання в гуртожитку не скористалась (а.с. 31).

Згідно із ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим в матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 у справі № 635/1139/17, обов`язковою умовою виникнення у батьків зазначеного обов`язку є існування потреби їхніх повнолітніх дочки, сина у матеріальній допомозі, пов`язаній із навчанням. Така потреба визначається, зокрема, вартістю навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо. Виходячи з наведеного формулювання ч. 1 ст. 199 СК та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України та Верховного Суду, сам по собі факт продовження навчання повнолітнім сином, або дочкою, у тому числі й на денній формі навчання, не свідчать автоматично про наявність у них потреби у матеріальній допомозі, пов`язаній із таким навчанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами (ч. 5 ст. 81 ЦПК) безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК).

Проте позивачкою не додано до позовної заяви жодного доказу про те, що її повнолітня дочка у зв`язку із навчанням у зазначеному вищому навчальному закладі потребує матеріальної допомоги, сам по собі факт навчання не свідчить про потребу у такій допомозі.

Крім того, згідно із ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Проте до позовної заяви не додано доказів того, що повнолітня дочка ОСОБА_3 проживає із позивачкою.

Суд не застосовує до правовідносин, що виникли між сторонами, зазначені у позовній заяви положення ст. 141 та 150 СК, оскільки ці норми регламентують права та обов`язки батьків що своїх дітей, проте згідно із ст. 6 СК та ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитиною є особа до досягнення повноліття, якого донька сторін досягла.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що позивачкою не доведено наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання їхньої повнолітньої дочки ОСОБА_3 , у зв`язку із чим позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді судового збору на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК підлягають віднесенню на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 191, 199, 200 СК, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_7 , місце знаходження: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник відповідача: Рекша Олександр Ігорович, місце знаходження: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя М.І.Буткевич