Справа № 353/827/24
Провадження № 22-ц/4808/927/25
Головуючий у 1 інстанції ЛУЩАК Н. І.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.,

секретаря Кузнєцова В.В., з участю представників Луцана М.М. та органу опіки та піклування Тлумацької міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача орган опіки та піклування виконавчого комітету Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвокатки Зварич Юлії Анатоліївни на рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2025 року під головуванням судді Лущак Н.І. в м. Тлумач,

в с т а н о в и в:

В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проживав з відповідачкою у цивільному шлюбі і ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_3 . Проживали вони за адресою: АДРЕСА_1 .

За цією адресою зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 . На цей час за цією адресою він проживає з дочкою. Під час їхнього спільного проживання відповідачка зловживала спиртними напоями. Крім їхньої спільної дочки у відповідачки було ще восьмеро малолітніх дітей.

ОСОБА_2 не здійснювала належного догляду за дітьми, не створювала їм належних умов проживання, не займалася вихованням, у зв`язку з чим рішеннями Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.06.2009 та 06.07.2012 у неї відібрано восьмеро дітей без позбавлення батьківських прав та передано на повне державне утримання в Долинський та Надвірнянський дитячі будинки.

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2013 ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав. Коли дочці ОСОБА_4 виповнилося 7 років, відповідачка виїхала у невідомому напрямку, залишивши дитину.

Кілька років після цього вона інколи телефонувала дитині, перебуваючи у нетверезому стані, кожного разу з іншого номера телефону. Казала, що свого телефону немає і зв`язатися з нею неможливо. Протягом останнього року вона не спілкується з дитиною навіть по телефону. До позивача вона також не телефонує, не цікавиться життям дитини. Місце перебування відповідачки йому невідоме. За час відсутності відповідачка не надавала жодної матеріальної допомоги на утримання дочки. Дитина перебуває на його матеріальному забезпеченні. Він самостійно займається її лікуванням, вихованням та навчанням, забезпеченням необхідних умов проживання. А тому вважає, що є всі підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо її неповнолітньої дочки.

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокатка Зварич Ю.А. вказує, що рішення суду є незаконним та безпідставним, вкладені в ньому висновки не відповідають обставинам справи.

Зазначила, що сама дитини у своїх поясненнях вказала про відсутність у матері інтересу до її життя та здоров`я.

Не відповідає обставинам справи висновок суду щодо відсутності доказів зловживання відповідачкою спиртними та (або) наркотичними речовинами, оскільки в характеристиці старости Надорожнянського старостинського округу Тлумацької міської ради Михайленка М.М. від 26.07.2024 №231 зазначено, що під час проживання відповідачки в с. Надорожна вона проявляла себе з негативної сторони, зловживала спиртними напоями та її було позбавлено батьківських прав стосовно семи інших малолітніх дітей.

Вказала, що не погоджується з висновками суду в частині невідповідності інтересам дитини висновку органу опіки та піклування, яким прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав.

Вважає, що ОСОБА_1 надано достатньо доказів, які вказують на те, що відповідачка за власною ініціативою, умисно та свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дочки, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи.

Просила рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Інші учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала з наведених в ній мотивів. Представник органу опіки та піклування проти апеляційної скарги не заперечив.

Відповідачка в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, хоч і була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, і з врахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта та органу опіки та піклування, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, ураховуючи таке.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив того, що позивачем не доведено перед судом свідомого ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дочки, байдужості матері до дитини, зловживання спиртними засобами та негативної характеристики її особистих якостей та способу життя.

З такими висновками не погоджується колегія суддів, враховуючи таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2024/007489530 від 26.06.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 31.08.2010 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до довідки Надорожнянського старостинського округу Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №233 від 26.07.2024 року ОСОБА_1 (позивач по справі) зареєстрований по АДРЕСА_2 , однак проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 . В склад його сім`ї входить дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2013 року у справі №916/4120/12 позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її малолітніх дітей: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ). Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Долинського дитячого будинку «Теплий дім» та Надвірнянського будинку дитини аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), з наступним їх зарахуванням на особисті рахунки дітей, в розмірі по 100 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви до суду і продовжувати стягнення до досягнення дітьми повноліття (а.с. 10-12).

Відповідно до характеристик Надорожнянського старостинського округу Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №231,232 від 26.07.2024 року, за час проживання в с. Надорожна ОСОБА_2 зарекомендувала себе з негативної сторони. У 2008 році відбувала покарання 80 год. громадських робіт за рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05.11.2008 року. У 2009 та 2012 роках рішеннями Тлумацького районного суду Івано-Франківської області у ОСОБА_2 відібрано восьмеро її дітей без позбавлення батьківських прав і передано на повне державне утримання у Долинський і Надвірнянський дитячі будинки за неналежне їх утримання, байдуже ставлення до їх здоров`я. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2013 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав стосовно її семи малолітніх дітей. На даний час ОСОБА_2 знаходиться за межами області більше шести років та не сприяє у вихованні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 проживає у с. Надорожна з 2001 року. За час проживання ОСОБА_1 проявив себе з нейтральної сторони. Офіційно не працює, кошти отримує із тимчасових заробітків. Проживає в господарстві ОСОБА_2 як співжитель, спиртними напоями не зловживає, проявляє ініціативу до ведення домашнього господарства. ОСОБА_1 неодноразово сприяв благоустрою с. Надорожна, фізичною працею допомагає сусідам та односельчанам. Самостійно виховує дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13, 14).

Згідно характеристики Тлумацького ліцею №1 Івано-Франківського району Івано-Франківської області ОСОБА_3 навчається у філії Тлумацькго ліцею з 01.09.2016 року і по цей час. Впродовж навчання програмовий матеріал засвоїла на середньому та достатньому рівні. Прагнення вчитися присутнє. На уроках спокійна, стримана. Загальний рівень пізнавальної сфери достатній, рівень розвитку пам`яті задовільний, уваги достатній, уяви достатній, мовлення задовільний. Дівчина відповідальна, проявляє наполегливість, допитливість, працьовитість. Дружить з дітьми, уміє триматися в колективі, підкоряється його вимогам. Критично ставиться до власних вчинків. Доброзичлива, поважає старших, любить читати книжки, співати, малювати, танцювати. Відкрита у своїх емоціях. Самооцінка на достатньому рівні. У конфліктній ситуації проявляє себе активно. Вихованням дитини займається батько, який постійно відвідує школу, цікавиться навчанням та інтересами дитини. Мати з 2018 року жодного разу не відвідала батьківські збори, не телефонувала класному керівнику і зовсім не цікавилася навчанням і вихованням своєї дочки (а.с. 15).

Відповідно до акту про встановлення факту проживання від 22.05.2024 за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживають малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її батько ОСОБА_1 , який самостійно займається вихованням дитини більше 7 років. Мати дитина ОСОБА_2 зареєстрована, але протягом тривалого часу за цією адресою не проживає, інформація про її місце перебування відсутня (а.с. 16).

Згідно з витягом з протоколу №9 від 11.10.2024 комісії з питань захисту прав дитини Тлумацької міської ради члени комісії з питань захисту прав дитини міської ради висловили думку, що ОСОБА_2 більше семи років не займається вихованням дитини, не бере участі у її житті, не цікавиться навчанням. Вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною в повному обсязі, необхідному для її самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, що є свідомою винною поведінкою матері та свідомим нехтуванням нею батьківськими обов`язками. Внаслідок зазначеного комісію вирішено прийняти рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.112).

Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , наданого органом опіки та піклування виконавчого комітету Тлумацької міської ради №1339 від 22.10.2024, було здійснено обстеження умов проживання ОСОБА_1 16.09.2024, в результаті чого встановлено проживання ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_3 і що він займається її утриманням та вихованням. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_1 повідомив, що за час спільного проживання з ОСОБА_2 вона зловживала спиртними напоями, не здійснювала належного догляду за дітьми, не створювала належних умов проживання і не займалась їх вихованням, внаслідок чого рішенням Тлумацького районного суду від 11.06.2009 та 06.07.2012 в неї відібрано восьмеро дітей без позбавлення батьківських прав та передано на повне державне утримання у Долинський та Надвірнянський дитячі будинки.

Також у висновку вказано, що ОСОБА_2 вже більше 7 років не проживає з дитиною, не спілкується з нею, не здійснює догляду та лікування, не приймає участі в її утриманні, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує належний рівень життя дитини, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, не вживає заходів по забезпеченню інтересів дитини, не бере участі у вихованні, навчанні і розвитку дитини, не створює належні умови для розвитку природних здібностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання освіти, не готує до самостійного життя, не здійснює жодних батьківських обов`язків по відношенню до дитини. За час відсутності ОСОБА_2 не надавала жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, дочка перебуває на повному матеріальному забезпеченні батька ОСОБА_1 , який самостійно займається її лікуванням, вихованням та навчанням, забезпечує необхідними умовами проживання.

Виходячи з інтересів неповнолітньої дитини та враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування Тлумацької міської ради прийшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 (а.с.51). Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи, дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеними Верховним Судом у постановах від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення її батьківських прав, покладено на позивача.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що відповідачка ОСОБА_2 тривалий час без поважних причин участі у вихованні доньки не бере та її життям не цікавиться, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дитини. Неповнолітня ОСОБА_3 в засіданні суду першої інстанції пояснила, що свою маму добре не пам`ятає, оскільки бачила її сім років тому, коли була в першому класі. Дитина розповіла, що приблизно пів року тому мати, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, до неї зателефонувала, але нічого суттєвого не говорила. За час відсутності мама жодного подарунка чи коштів їй не передавала. ОСОБА_3 підтвердила, що піклується нею та забезпечує всім необхідним батько ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не взяв до уваги вказані обставини, які є визначальними для формулювання висновку про наявність факту саме тривалого ухилення відповідачки від виконання нею своїх обов`язків щодо виховання дитини, що є підставою відповідно до вимог ст.164 СК України для позбавлення матері батьківських прав щодо ОСОБА_3 .

Крім того, слід зазначити, що наявність рішення Тлумацького районного суду від 17.01.2013 у справі №916/4120/12 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її інших малолітніх дітей в сукупності з обставинами цієї справи вказує на свідоме небажання відповідачки змінювати свою негативну поведінку щодо участі у вихованні своїх дітей.

Не відповідають обставинам справи висновки суду першої інстанції про відсутність доказів негативної характеристики особистих якостей відповідачки, оскільки це спростовується характеристикою №231 від 26.07.2024, яка надана Надорожнянським старостинським округом про те, що відповідачка за час проживання в с.Надорожна проявляла себе з негативної сторони, а також відбувала покарання у вигляді 80 год громадських робіт за ч.1 ст.164 КК України (ухилення від сплати аліментів на утримання дітей).

Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги висновок органу опіки і піклування, який є належним доказом у цій справі і в сукупності з іншими доказами по справі, доповнюючи негативні риси поведінки відповідачки створює підстави для задоволення позовних вимог. При цьому, висновок суду першої інстанції щодо недоведеності винної поведінки відповідачки, яка полягає у свідомому нехтуванні відповідачкою батьківськими обов`язками та її ухиленні від виховання дитини спростовується зібраними у справі доказами.

В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували вказані позовні вимоги.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин створення перешкод з боку батька у здійсненні матір`ю своїх прав щодо дитини, а також будь-яких відомостей щодо намагання відповідачки брати участь у вихованні дитини. За встановлених обставин позбавлення відповідачки батьківських прав лише скасує правовий зв`язок між нею та її донькою, а враховуючи відсутність між ними будь-яких особистих стосунків упродовж тривалого часу, не можна сказати, що воно негативно вплине на ці стосунки.

Колегія суддів на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, що потрібні для ухвалення рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Встановлені у цій справі апеляційним судом обставини вказують на те, що відповідачка не виявляє батьківського піклування та батьківської турботи до дитини, станом здоров`я дитини не піклується, фізичний та моральний розвиток дитини не підтримує, необхідних умов для проживання дитині не забезпечує, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, отже приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав суперечитиме інтересам дитини.

Колегія суддів звертає увагу, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. До таких висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1)неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з постановленням нового рішення, яким позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвокатки Зварич Юлії Анатоліївни задовольнити.

Рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2025 року скасувати. Ухвалити нове рішення. Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьківських прав щодо її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено 11 липня 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук В.А. Девляшевський