Справа № 629/1100/25
Провадження № 2/629/552/25
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді - Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання Хворостинка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 17.08.2019 року вона та відповідач по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалось, рішенням Московського районного суду м.Харкова від 13.05.2024 року шлюб розірвано, дитина залишилась мешкати разом із нею. Зазначила, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами доньки, станом її здоров`я, не дбає про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування доньки, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Не спілкується з дитиною не тільки в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, а і взагалі. Відповідач не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює належних умов для дитини. Тобто з вини відповідача, а саме із-за його байдужості та безвідповідальності, створилися умови які шкодять інтересам дитини. Враховуючи викладене, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 та стягунути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 .
Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала телефонограму про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав.
Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.14).
Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 13.05.2024 року по справі №643/3258/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.16).

З письмових пояснень служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області вбачається, що спеціалістами служби у справах дітей міської ради спільно з представниками структур, причетних до роботи з дітьми, здійснено рейд в родину ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем проживання створені належні умови для виховання та розвитку дитини. В наявності сезонний одяг, взуття, засоби особистої гігієни, дитячи іграшки. Єлизавета забезпечена продуктами харчування відповідно до вікових потреб. Батько дитини, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Спеціалісти служби у справах дітей міської ради намагались поспілкуватися з ОСОБА_2 , але телефон знаходиться поза зоною досяжності. Згідно з інформацією, наданою службою у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 02.04.2025, посадовими особами служби та фахівцем із соціальної роботи по Холодногірському району було здійснено виїзд за адресою реєстрації батька ОСОБА_2 . Двері квартири ніхто не відчинив, номер телефону вимкнений. В подальшому співробітником служби були здійснені неодноразові виклики за вказаним мобільним телефоном, але абонент перебуває поза зоною досяжності. Спеціалісти служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області в телефонному режимі поспілкувались з громадянином ОСОБА_4 , який пообіцяв передати своєму сину ОСОБА_2 запрошення до служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області у зв?язку з розглядом в суді справи про позбавлення його батьківських прав, але до теперішнього часу ОСОБА_2 не з?явився до служби у справах дітей міської ради та не зателефонував. Відповідно до інформації, Управлінням праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні як внутрішньо переміщена особа з 15.11.2022 разом з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01.11.2022 по 31.08.2025 призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 5000 грн. щомісячно. Відповідно до інформації ФОП ОСОБА_6 дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір?ю ОСОБА_1 . На диспансерному обліку у сімейного лікаря не знаходиться. Всі медичні рекомендації лікарів мати ОСОБА_1 виконує в повному обсязі. Відповідно до інформації, наданої 12.03.2025 Лозівським міським центром соціальних служб, фахівцями центру спільно з спеціалістами служби у справах дітей міської ради, родину ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та виховує малолітню ОСОБА_3 , відвідано за місцем проживання та здійснено оцінку потреб. Зі слів матері з?ясовано, що батько ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов?язків, не спілкується з дитиною, не утримує матеріально, відсутність батька унеможливлює реєстрацію місця проживання дитини. Таким чином, дитина може перебувати у складних життєвих обставинах, які зумовлені ухилянням батьком ОСОБА_2 від виконання батьківських обов?язків, але даний факт потребує додаткової перевірки. Зазначені обставини на задоволення потреб дитини впливають мало оскільки належні умови для проживання та виховання забезпечує матір ОСОБА_1 (а.с.43-44).

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, суд враховує наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.

Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції). Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими: Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).

Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно д ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Відповідно до п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Згідно з наданими доказами, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його доньки ОСОБА_3 , що повністю відповідає інтересам дитини.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

З огляду на наведене, виходячи із зазначених у статті 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, стягнувши з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280, 354, 430 ЦПК України, ст.29, 59-61 ЦК України, ст.ст. 150, 164-166, 169, 179, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно його малолітньої доньки- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження №1744, виданий Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 27.08.2022 року).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і.п.н. НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і.п.н. НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , мешкаючої (ВПО) за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.02.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і.п.н. НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і.п.н. НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , мешкаючої (ВПО) за адресою: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять ) гривень 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і.п.н. НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір на користь держави в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять ) гривень 20 коп. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001, код класифікації доходів бюджету22030106).

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.А. Мицик