єдиний унікальний номер справи 531/21/25
номер провадження 2/531/249/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді - Герцова О. М.,

за участю секретаря судового засідання - Капленко Є. С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Касьян Віра Василівна до Карлівської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, через свого представника адвоката Касьян В.В, звернулася до суду із позовною заявою (в редакції заяви про зміну предмету позову від 12.04.2025), у якій просить визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданий 28.02.2017 Шевченківським районним у м. Полтаві відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_2 входить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належить спадкодавцю на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Карлівською держконторою 16.03.1964 року за №664, що підтверджується довідкою ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 28.11.2024 №12969. Згідно заповіту від імені ОСОБА_2 , посвідченого державним нотаріусом Карлівської державної нотаріальної контори Ротань А.Г.08.12.1984 за реєстровим №2816, заповідач, вищезазначений житловий будинок заповів повністю в рівних частинах позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (після переміни прізвища ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданим 22.04.2004 відділом РАЦС Карлівського районного управління юстиції. У вказаному будинку позивачка проживала з 1966 року по 1975 рік разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , сестрою ОСОБА_9 та спадкодавцем ОСОБА_2 . З березня 2016 року до дня смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та постійно проживав у Горбанівському геріатричному пансіонаті ветеранів війни та праці за адресою: АДРЕСА_2 .У будинку залишився проживати син ОСОБА_10 . ОСОБА_11 , який у 2017 році виїхав з будинку, залишивши на зберігання ключі та документи сусідці ОСОБА_12 . На даний час про місцезнаходження ОСОБА_13 позивачці невідомо. Оскільки у будинку близько семи років ніхто не проживав, не доглядав за ним, будинок почав руйнуватися, ОСОБА_12 повідомила про це ОСОБА_1 та віддала позивачці ключі від будинку і документи, що залишив ОСОБА_13 . Серед документів був заповіт ОСОБА_2 , про існування якого позивачка не знала.

18.09.2024 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Т.О. з заявою щодо оформлення після померлого ОСОБА_2 спадщини за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.09.2024 №155/02-31, приватним нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_2 з наступних причин: пропущено встановлений законодавством строк у шість місяців для прийняття спадщини; у заповіті наявні розбіжності у написанні прізвища та по батькові позивачки, а саме: «Похил» - « ОСОБА_14 », « ОСОБА_15 » « ОСОБА_16 »; наявні розбіжності у написанні імені спадкодавця у свідоцтві про смерть та договорі про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 08.10.1963, а саме: « ОСОБА_17 » - « ОСОБА_15 »; наявні розбіжності у адресі будинку, що входить до складу спадкового майна, а саме у договорі зазначений номер будинку АДРЕСА_3 , а в заповіті об`єктом правочину є будинок номер АДРЕСА_1 . З цих підстав позивачка змушена звернутися до суду для оформлення права власності на спадкове майно.

Позивачка зазначає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме в зв`язку з відсутністю документів на підтвердження родинних відносин із спадкодавцем та підстав для подання заяви про прийняття спадщини за законом, а про існування заповіту їй було невідомо. Щодо розбіжностей у прізвищах, іменах по батькові зазначає, що експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/1923-m від 29.11.2024 підтверджується, що прізвище ОСОБА_18 , по батькові ОСОБА_15 (паспорт запис ОСОБА_1 ) та прізвище ОСОБА_14 , по батькові ОСОБА_19 (заповіт запис ОСОБА_20 ) є ідентичними. Вказаним висновком також підтверджується, що ОСОБА_15 , ОСОБА_21 це варіанти особового імені Євген. Довідкою ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 28.11.2024 №12969 підтверджується, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 ) зареєстроване в реєстровій книзі №21 за реєстровим №2916 за гр. ОСОБА_2 на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Карлівською держконторою 16.03.1964 за №664. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 згідно заповіту є ОСОБА_1 та ОСОБА_22 , яка померла ще до відкриття спадщини, тому ОСОБА_1 спадкує житловий будинок, що входить до складу спадкового майна, в цілому.

Ухвалою суду від 10.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 02.06.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без участі, просила справу розглянути без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник Карлівської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 84 роки помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим 28.02.2017 Шевченківським районним у м. Полтаві відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно.

До складу спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , входить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Відповідно до матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 31.12.2012 за адресою: АДРЕСА_4 ) зареєстроване право власності в реєстровій книзі №21 за реєстровим №2916 за гр. ОСОБА_2 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Карлівською держконторою 16.03.1964 за №664.

У вказаному будинку, що входить до складу спадкового майна, позивачка проживала з 1966 року по 1975 рік зі своє матір`ю ОСОБА_8 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 ), сестрою ОСОБА_9 та спадкодавцем ОСОБА_2 , що підтверджується відомостями, внесеними до Домової книги для прописки громадян та письмовою заявою свідка ОСОБА_12 від 30.09.2024.

Із заяви свідка ОСОБА_12 вбачається, що у 2004 році від цукрового діабету померла сестра позивачки ОСОБА_23 , що підтверджується і свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 22.04.2004, а у 2013 році померла її мати ОСОБА_24 . У будинку по АДРЕСА_5 , залишилися проживати ОСОБА_2 зі своїм онуком ОСОБА_11 (син ОСОБА_25 ). Згідно свічень свідка ОСОБА_2 хворів і не міг себе обслуговувати, тому онук ОСОБА_11 у березні 2016 року влаштував його до Горбанівського геріатричного пансіонату.

Лист Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці за №06-1000 від 11.09.2024 свідчить про факт реєстрації місця проживання померлого ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.09.2024 №155/02-31).

У будинку залишився проживати син ОСОБА_10 . ОСОБА_11 , який через кілька місяців виїхав з будинку, залишивши свідку ОСОБА_12 на зберігання ключі від будинку і папку з документами (заява свідка від 30.09.2024).

Постановою від 20.09.2024 року №155/02-31 приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Тетяни Олексіївни, було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до переміни адреси: буд. АДРЕСА_3 ). Підставою для відмови стало те, що пропущено встановлений законодавством строк у шість місяців для прийняття спадщини; у заповіті наявні розбіжності у написанні прізвища та по батькові позивачки, а саме: «Похил» - « ОСОБА_14 », « ОСОБА_15 » « ОСОБА_16 »; наявні розбіжності у написанні імені спадкодавця у свідоцтві про смерть та договорі про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 08.10.1963, а саме: « ОСОБА_17 » - « ОСОБА_15 »; наявні розбіжності у адресі будинку, що входить до складу спадкового майна, а саме у договорі зазначений номер будинку АДРЕСА_6 .

Довідкою ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 28.11.2024 №129969 підтверджується, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_3 ) зареєстроване в реєстровій книзі №21 за реєстровим №2916 за гр. ОСОБА_2 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Карлівською держконторою 16.03.1964 за №664.

Вперше державна реєстрація права власності на житлові будинки та споруди запроваджена Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56).

Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель та споруд, а також державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки та споруди не залежало від їх державної реєстрації.

Вищевказаною Інструкцією визначалося, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих.

Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком № 1.

Додатком № 1 до вищевказаної Інструкції визначено Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, зокрема: нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію.

В Технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_5 , зазначено, що власником будинку є ОСОБА_2 , документ, що підтверджує право власності Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Карлівською держконторою 16.03.1964 за №664. Згідно даних технічного паспорта житловий будинок відповідає наступним характеристикам: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 33,0 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай літня кухня літ. «Б,б,б-1», замощення №2, колодязь літ. «К».

З експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/1923-m від 29.11.2024 вбачається, що ОСОБА_15 , ОСОБА_21 це варіанти особового імені Євген.

Отже, власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_3 ) є ОСОБА_2 .

Згідно заповіту, посвідченого 08.12.1984 державним нотаріусом Карлівської державної нотаріальної контори Ротань А.Г. за реєстровим №2816, ОСОБА_26 вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями, заповів повністю в рівних частинах ОСОБА_20 та ОСОБА_27 . У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.09.2024 №155/02-31 зазначено, що відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру від 19.09.2024 за №78427121 наявна інформація про заповіт, посвідчений від імені ОСОБА_2 Карлівською державною нотаріальною конторою Полтавської області від 08.12.1984, зареєстрований в реєстрі за №2816, спадкоємцями за яким в рівних частках є: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (після переміни прізвища ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Розбіжності у написанні прізвища позивачки згідно з експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз за №056/1923-m від 29.11.2024 виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм або правил і принципів міжмовного перетворення прізвищ в ситуації контактного білінгвізму. Вказаним висновком підтверджується, що прізвище ПОХИЛ (паспорт, запис ОСОБА_1 ) та ПОХІЛ (заповіт, запис ОСОБА_20 ) у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи, є ідентичними.

Імена по батькові ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , ОСОБА_30 попри розбіжності в зазначених вище документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи, є ідентичними (Експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз за №056/1923-m від 29.11.2024).

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою усіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до роз`яснень даних у п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження

На підставі ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При чому спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Якщо спадщину не прийняв спадкоємець за заповітом, застосовується норма ч. 1 ст.1275 ЦК України, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну (п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Разом з тим, відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на будинок підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що мається достатньо підстав для задоволення позову та визнання за позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Касьян Віра Василівна, до Карлівської міської ради Полтавської області, про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 01 липня 2025 року.

Суддя О. М.Герцов