Провадження №2/752/8204/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкова Ж.І., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимоги зазначила, що маючи намір розпочати власну справу, вона вирішила займатись встановленням одномоніторних платіжних терміналів в місті Києві та отримання від цього прибутку, а тому 22.04.2025 між сторонами було укладено договір про співпрацю, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_2 зобов`язалася поставити та передати у власність «одномоніторний» платіжний термінал.

Дослідивши матеріали позовної заяви, встановлено, що вона підлягає передачі на розгляд до іншого суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.04.2025 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про співпрацю, відповідно до умов якого продавець приймає на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, поставити та передати у власність покупцю обладнання, номенклатуру, кількість та технічні характеристики якого вказані в додатку №1, а покупець приймає на себе зобов`язання, в порядку, розмірі та на умовах, обумовлених в цьому договору, провести оплату.

ОСОБА_1 у позові зазаначає, що вищезазначений договір був укладений з наміром розпочати власну справу зі встановлення одномоніторних платіжних терміналів в місті Києві та отриманням від цього прибутку.

Посилаючись на порушення відповідачем її прав як споживача позивач просила розірвати договір про співпрацю від 22.04.2025, стягнути з відповідача на її користь сплачені кошти відповідно до умов договору про співпрацю від 22.04.2025 у розмірі 67990 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

У пункті 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено поняття споживача. За цим визначенням споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Тобто, споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. На відносини по виготовленню та продажу товарів, виконанню робіт і наданню послуг громадянином, який не є підприємцем, а також на випадки придбання товарів, користування послугами громадянином лише для підприємницької діяльності або підприємствами, установами, організаціями дія цього Закону не поширюється.

Враховуючи наведене, позивач у зазначеній справі не є споживачем послуг у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки нею укладено договір на придбанння «одномоніторних» платіжних терміналів не для власних побутових потреб, а для встановлення таких платіжних терміналів в місті Києві та отримання від цього прибутку.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань місцезнаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Аналізуючи вищенаведене, прихожу до висновку, що позовна заява подана з порушенням територіальної юрисдикції (підсудності), а зазначена цивільна справа не підсудна Голосіївському районному суду міста Києва, оскільки правила альтернативної підсудності, передбачені ч.5 ст. 28 ЦПК України, в цьому випадку не застосовуються.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 27 ЦПК України позовна заява мали бути подана за місцезнаходженням відповідача до Пересипського районного суду міста Одеси.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За таких обставин зазначена цивільна справа підлягає передачі за підсудністю для розгляду до Пересипського районного суду міста Одеси.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 152, 184, 258, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Передати за підсудністю на розгляд до Пересипського районного суду міста Одеси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди.

Передачу цивільної справи здійснити в порядку, встановленому частиною 3 статті 31 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Ухвала складена 03.07.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова