Єдиний унікальний номер 341/313/25
Номер провадження 2/341/334/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді Аннишина С.І.,

за участю секретаря судового засідання: Сегін І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданого позову ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» зазначено про те, що 19.11.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №865733551 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора.

Відповідно до умов вказаного Договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у сумі 25200,00 грн не пізніше наступного дня після укладення договору. А позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу.

Відразу після вчинених дій Відповідача, 19.11.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало переказ коштів у сумі 25200,00 грн згідно з договором на платіжну карту № НОМЕР_1 , що свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодвця.

Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі та перерахував грошові кошти на банківську карту відповідача.

Відповідач не виконував умови Договору належним чином, не сплачував платежі у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість.

Пізніше між кредотодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» иа іншими фінансовими компанія укладено ряд договорів факторингу, в кінцевому результаті якого право вимоги за кредитним договором №865733551 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс».

Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №865733551 від 19.11.2023 становить 114 612,12 грн., з яких 25 200,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 89 412,12 грн заборгованість за відсотками.

Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути на його користь із відповідача разом із понесеними судовими витратами та сплаченим судовим збором за подання позовної заяви до суду.

Ухвалою суду від 28 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду суддею Галицького районного суду Івано-Франківської області Куценком М.О., відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 23 квітня 2025 року витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо маски платіжної картки № НОМЕР_1 , інформцію про переказ коштів із транзитних рахунків, та фінансовий номер телефону ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 10 червня 2025 року справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до свого провадження прийняв суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Аннишин С.І. Постановлено судовий розгляд справи по суті розпочати спочатку.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив суд розглядати справу за його відсутності, не заперечив щодо заочного розглдяу справи.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Правом на подання відзиву не скористалася. На адресу суду повернувся поштовий конверт із позначкою - «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оскільки відповідачка не з`явилась в судове засідання без поважних причин, не подала відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, судом постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи.

19 листопада 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Договір кредитної лінії № 865733551 (надалі, по тексту Договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідно до пункту 2.1. вказаного Договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 25 200,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.

Згідно із пунктом 11.1. Договору строк дії Договору становить 5 років.

Згідно із пунктом 8.2. Договопу сторони погодили, що процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче.

Відповідно до п. 8.3. Договору проценти за користування кредитом протягом Дискотного періоду (дисконтний період складає 19 днів з моменту отримання позичальником першого траншу кредиту, п.3.1. Договору) нараховуються наступним чином: за період від дати видачі кредиту до 08.12.2023 проценти нараховуються за ставкою 3,65 грн відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,01 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним.

У разі якщо Позичальник вчинить описані в пункті 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного лня після 08.12.2023 проценти нараховуються за процентною ставкою 747,34 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,05 грн в день від кредиту за кожний день користування.

За умовами пункту 8.4 Договору після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків від уми залишку кредиту.

За пунктом 5.1 Договору, кожен окремий транш за цим Договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4731-21ХХ-ХХХХ-2011.

Відповідач підписав вказаний Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора BFBS, який відправлено 19.11.2023.

Паспорт споживчого кредиту по продукту «Смарт» до Договору №865733551 від 19.11.2023, який містить істотні умови, викладені в Договорі, підписаний електронним ідентифікатором «2538».

Згідно з платіжним дорученням №456cde11-ad26-4d6c-9ef3-0733b2b1a830 від 19.11.2023 здійснено переказ коштів за договором №865733551 від 19.11.2023 для зарахування на платіжну карту № НОМЕР_1 . Транзакцію проведено банком АТ «Альфа банк», платник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»

Відповідно до виписки за договором б/н за період 19.11.2023-24.11.2023, наданої на ухвалу суду від 23 квітня 2025 року АТ КБ «Привтабанк», 19.11.2023 відбулося зарахування переказу на карту ОСОБА_1 в сумі 25 200,00 грн.

Разом з тим відповідач свої зобов`язання за Договором не виконав, внаслідок чого у останнього за вказаним Договором утворилась заборгованість.

Згідно з розрахунком заборгованості, який представлено ТОВ «Манівео швидка фінанссова допомога», загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за період з 19.11.2023 по 09.01.2024 становить 49 278,60 грн, та складається з: 25 200, 00 грн тіло заборгованості, 24 078,60 грн заборгованість за процентами.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» набуває право вимоги, тобто набуває всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.

Строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31 грудня 2024 року (Додаткова угода №26 від 31.12.2020, Додаткова угода №27 від 31.12.2021, Додаткова угода №32 від 31.12.2023).

Відповідно до долученого до матеріалів справи Витягу з реєстру прав вимоги № 266 від 09.01.2024 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки на загальну суму 49 278,60 грн. Вказана сума збігається із розрахунком заборгованості, складеним первісним кредитором.

Згідно з розрахунком заборгованості, представленого ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість ОСОБА_1 за Договором за період з 09.01.2024 по 31.07.2024 становить 114,612,12 грн, яка складається з 25 200, 00 грн - тіло заборгованості, 89 412,12 грн заборгованість за відсотками.

31 липня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №31/0724-01. Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, встановленому у відповідному Додатку до договору.

Відповідно до Реєстру прав вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 114 612,26 грн.

Вказана сума заборгованості збігається із розрахунком заборгованості, складеними первісним кредитором та .ТОВ «Таліон Плюс» за період з 19.11.2023 до 31. 07.2024.

В подальшому, 26 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 26/12/Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 865733551

Відповідно до долученого до матеріалів справи Реєстру Боржників за Договором факторингу № 26/12/ЕН від 26.12.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 114 612,12 грн.

Відтак, в ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами право вимоги за кредитним договором 865733551 від 19.11.2023 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 114 612,12 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачкою взятих на себе кредитних зоббов`язань, загальна сума заборгованості, за Договором №865733551 від 19.11.2023 становить 114 612,12 грн, яка складається з 25 200,00 грн. - заборгованість по кредиту; 89 412,12 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Отже, судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 19.11.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Договір кредитної лінії № 565733551 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором

Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі та перерахував грошові кошти в сумі 25 200,00 грн. на банківську карту відповідачки, що підтверджується платіжним дорученням та Довідкою від АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів.

Разом з тим, ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором не виконала, внаслідок чого у останньої за вказаним Договором утворилась заборгованість, що згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором складеним первісним кредитором за період з 19.11.2023 до 09.01.2024 складає 49 278,60 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 25 200 грн.; заборгованість за відсотками становить 24 078,60 грн.

В подальшому право вимоги за вказаним договором було передано позивачу ТОВ «Таліон Плюс» в сумі 49 278,60 грн.

Із розрахунку заборгованості, який зроблено ТОВ «Таліон плюс», сума заборгованості за відсотками склала 89 412,12 грн за період з 19.11.2023 до 31.07.2024, оскільки ТОВ «Таліон Плюс» згідно з укладеним договором факторингу набуло право вимоги до ОСОБА_1 , яка виникне у майбутньому. Оскільки строк дії кредитного договору п`ять років, то ТОВ «Таліон плюс» в межах строку дії договору здійснило нарахування відсотків за користування кредитом до 31.07.2024. Таким чином, заборгованість у ОСОБА_1 за кредитним договором становить 114 612,12 грн, з яких: 25 200,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, та 89 412,12 грн - проценти за користування кредитом.

Вказаний розмір заборгованості нараховано правомірно відповідно до умов договору і межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідачкою суду не надано будь-яких доказів на спростування достовірності наданого банком розрахунку або помилковості обрахованої заборгованості за тілом кредиту та простроченими процентами, яка підтверджується наданими позивачем доказами.

При ухваленні рішення суд враховує те, що основними економіко-правовими характеристиками кредиту є строковість, зворотність та платність. За відсутності хоча б однієї з цих ознак договірні відносини між сторонами не можуть вважатися відносинами кредиту. Відтак, у кредитних правовідносинах проценти є платою за користування коштами подібно до плати за користування будь-яким іншим майном, а обов`язок позичальника сплатити проценти є елементом конструкції кредитного зобов`язання за участю спеціального суб`єкта банка або фінансової установи.

З письмових доказів, які надані позивачем в обґрунтування позовних вимог вбачається, що між сторонами виникли саме кредитні відносини, а тому до стягнення підлягає як сума отриманого кредиту так і відсотки, які підлягають сплаті за його користування. Розрахунок розміру відсотків, які підлягають до стягнення, у повній мірі відповідає умовам договору кредитування, що були у встановленому порядку погоджені із позичальником.

У суду відсутні докази про те, що відповідачка мала перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, однак вона належним чином не виконувала свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків, порушивши умови кредитного договору.

При цьому суд враховує те, що відповідачка своїм правом на подання відзиву не скористалась і жодних доказів на спростування доводів позивача не надала.

Підсумовуючи викладене та враховуючи принципи змагальності і диспозитивності, та відсутність будь-яких доказів, які б спростовували обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення.

Щодо судових витрат

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 7 000,00 гривень.

В обґрунтування розміру понесених витрат позивач надав копії таких документів: Договір про надання правничої допомоги №27/12/24-01 від 27.12.2024; Додаткову угоду №8 до Договору про надання правничої допомоги №27/12/2024-01 від 27.12.2024, Акт прийому-передачі наданих послуг.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.

Відповідно до правового висновку, викладеному у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

Відтак, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до 3 000,00 гривень.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №865733551 від 19.11.2023 в розмірі 114 612 (сто чотирнадцять тисяч шістсот дванадцять) гривень 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, .

Відповідач: ОСОБА_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

СуддяСвятослав АННИШИН