ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року

м. Харків

справа № 643/19460/19

провадження № 22-ц/818/2008/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Мальований Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2024 року в складі судді Мельникової І.Д.

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, після уточнення якого (а.с. 70) просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на свою користь 21 656,60 грн на відшкодування матеріальної шкоди, 15 000 грн на відшкодування моральної шкоди і 2715,04 грн витрат понесених позивачем при проведенні експертизи.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.07.2019 близько 18-00 год. у дворі будинку АДРЕСА_1 , малолітній ОСОБА_4 , 2015 року народження, батьками якого є відповідачі, катаючись на велосипеді у дворі будинку пошкодив належний позивачу автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 ( надалі Автомобіль). Під час катання дитини на велосипеді у дворі будинку був присутній його батько ОСОБА_2 , який не слідкував за дитиною і не прийняв ніяких заходів для попередження завдання шкоди свою поведінкою. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2019 року ОСОБА_2 був визнаний винним у тому, що не приділяв належної уваги по вихованню сина ОСОБА_5 , 2015 року народження, внаслідок чого останній, катаючись на велосипеді 22.07.2019 року пошкодив Автомобіль і притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Згідно протоколу огляду Автомобіля від 25.07.2019 року поліцією, в результаті наїзду велосипеда на автомобіль були пошкоджена фарба на капоті та бампер автомобіля, а також пошкоджена решітка радіатора. Відповідач ОСОБА_2 відразу після пошкодження автомобіля визнавав свою вину і згоден був відшкодувати завдану діями сина шкоду, але в подальшому ухилився від цього. В результаті пошкодження автомобіля і відмови відповідачів відшкодувати завдану позивачу матеріальну шкоду, він був змушений для захисту своїх порушених прав звертатись до правоохоронних органів, збирати докази, приймати міри для відновлення автомобіля, що змінило уклад життя. Крім того, ОСОБА_1 є інвалідом війни і в результаті переживань погіршився стан здоров`я. Все це завдало і продовжує завдавати моральних страждань і моральну шкоду. Просить стягнути 15 000,00 грн моральної шкоди.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2024 року у задоволенні позовних вимог задоволені відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів причино-наслідкового зв`язку між діями малолітньої дитини і пошкодженнями виявленими на Автомобілі, наданий прозивачем на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди висновок експертизи не є належним доказом, оскільки з моменту події та до часу виготовлення зазначеного висновку пройшов значний час. А саме, ДТП відбулося 22.07.2019 року, а судово - товарознавча експертиза була проведена 25.06.2020.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд безпідставно вважав надані ним докази неналежними і вимагав надати оригінали документів, які знаходяться в матеріалах адміністративної справи, розглянутої Московським районним судом м. Харкова 11.09.2019 року. Оскільки дана адміністративна справа №643/12533/19 знаходилась в архіві суду і була знищена за спливом строків зберігання у 2022 році, позивач не мав можливості надати оригінали документів, які вимагав суд. Протягом всього строку розгляду справи суд мав можливість витребувати оригінали адміністративної справи, проте жодних сумнівів у належності наданих позивачем копій у суду або відповідача не було. Посилання суду на те, що ДТП відбулося 22.07.2019, а судово товарознавча експертиза проведена 25.06.2020, і з моменту події та до висновку експерта пройшов значний час, як на підставу для непризнання даної експертизи в якості доказу, є безпідставним і незаконним. Огляд автомобіля позивача після завдання йому пошкоджень, був проведений в аторемонтному відділі ТОВ «Автомобільний дім «Соллі-плюс», що підтверджує рахунок-фактура №3ADZN004362 від 25.07.2019 року. Суд помилково вказує, що 22.07.2019 року за участю автомобіля позивача сталося ДТП, але поліція на місце події не викликалась. Після даної події ОСОБА_2 визнав факт пошкодження його сином автомобілю та погодився оплатити ремонт пошкоджень, проте після встановлення суми вартості ремонту відшкодувати завдану шкоду відмовився. Тому, позивач викликав поліцію через два дні, яка зафіксувала факт пошкодження автомобілю і склала відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення. Також цей факт підтверджують свідки, які були допитані судом. Проте суд зазначеним доказам належної оцінки не надав та ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником автомобіля Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.1 а.с. 6).

Згідно з протоколом огляду місця події від 25.07.2019 року, складеного Слідчим СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області, було виявлено пошкодження автомобіля Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.1 а.с. 7)

Зі змісту пояснень ОСОБА_1 наданих начальнику Московського ОП ГУНП, вбачається, що 22.07.2019 він був свідком того, що дитина 4-6 років рухаючись на велосипеді в`їхала в бампер машини. Батько дитини знаходився поруч з місцем події (т. 1 а.с. 8)

25.07.2019 ОСОБА_1 написав заяву до органів поліції з проханням вжити заходів батьків дитини, які 22.07.2019 близько о 18:00 год. у дворі за адресою: АДРЕСА_1 пошкодили його автомобіль Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 у зв`язку з чим ОСОБА_1 завдані матеріальні збитки (т. 1 а.с 5).

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав до суду протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_2 за змістом якого останній не приділяв належної уваги по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_6 внаслідок чого останній катаючись на велосипеді 22.07.2019 пошкодив автомобіль автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився за адресою: м. Харків, вул. Героїв праці б. 23- а (т. 1, а.с. 9).

Листом від 19.08.2019 року №/01 начальник підполковник поліції Дводенко С. повідомив, що під час розгляду заяви з гр. ОСОБА_2 який батьком дитини ОСОБА_7 була проведена профілактична бесіда про посилення догляду за своїм сином та складений адміністративний протокол за ст. 184 КУпАП (т. 1 а.с. 10).

Постановою Московського районного суду м. Харкова визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУПАП України, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. Суд встановив, що вина ОСОБА_2 підтверджується сукупністю відомостей, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №036650 від 30.07.2019 року, письмових пояснень, протоколі огляду поліції. ОСОБА_6 , катаючись на велосипеді 22.07.2019 року пошкодив автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився за адресою: м. Харків, вул. Героїв праці б. 23- а (т. 1 а.с 11).

Згідно рахунку-фактури №3ADZN004362 від 25.07.2019 були виконані роботи автомобілю Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме: капот пофарбувати, розібрати/зібрати; бампер передній фарбування, розібрати/зібрати; відомий пошук несправностей; мийка (т.1 а.с 12).

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 13).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.02.2020 року клопотання ОСОБА_1 про призначення товарознавчої експертизи задоволено (т.1 а.с.42-43)

Згідно висновку експерта Харківського наукового-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» №4231 за результатами проведення судово товарознавчої експертизи від 25.06.2020, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat НОМЕР_2 , внаслідок пошкоджень, які мали місце 22.07.2019 складає 21656,60 грн (т.1 а.с. 56-64).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2024 року у позивача ( ОСОБА_1 ) витребувано оригінали та належним чином завірені копії наступних документів: протокол огляду місця події від 25.07.2019 (аркуш справи 7); протокол про адміністративне правопорушення (аркуш справи 9); пояснення позивача від 25.07.2019 (аркуш справи 8) (т.1 а.с. 230).

Крім того, витребувано для огляду у судовому засіданні з архіву суду справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 184 КУПАП (т.1 а.с. 205-207).

Згідно довідки виданої Московським районним судом м. Харкова, вбачається, що справа №643/12533/19 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП була знищена за спливом строків зберігання у 2022 році. Надано до довідки лише постанову Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2019 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 184 КУПАП (т.1 а.с. 249).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою цивільної відповідальності за завдану шкоду є протиправність поведінки заподіювача, його вина, негативні наслідки у вигляді втрати чи пошкодження майна та причинний зв`язок між цими діями та наслідками.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав і законних інтересів іншої особи. Залежно від характеру юридичного обов`язку, покладеного на особу правовим актом, договором, службовими обов`язками тощо, протиправна поведінка може бути у формі протиправної дії або протиправної бездіяльності.

Майнова шкода, грошовим виразом якої є збитки, поділяється на реальну шкоду, якою є витрати на відновлення порушеного права у зв`язку з втратою та пошкодженням майна, а також упущену вигоду, тобто доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (ст.22 ЦК).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та наслідками полягає в тому, що шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки, тобто не існує будь-яких інших обставин, які вплинули на ці події (опосередкований причинний зв`язок).

Вина, тобто психічне ставлення особи до вчиненого нею протиправного діяння, а також до негативних наслідків, що настали в результаті такої поведінки або діяння, можлива у формі умислу або необережності. Необережність полягає в тому, що особа не передбачає можливість завдання шкоди при обов`язку її передбачити.

У відповідності до ст. 31 ЦК України, ОСОБА_6 на момент події є малолітнім у зв`язку з чим не несе відповідальність за завдану нею шкоду.

Відшкодування шкоди на підставі спеціальних умов відповідальності відбувається в межах спеціальних деліктів.

Так, частиною першою ст. 1178 ЦК України передбачено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками, якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

За загальним правилом цього положення відповідальність за шкоду, завдану малолітніми особами, несуть батьки.

Положеннями частини другої ст. 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша, третя статті 77, частина друга статті 78 ЦПК України).

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2019 у справі про адміністративне правопорушення № 643/12533/19 визнано винним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП України та притягнули до адміністративної відповідальності. Вина ОСОБА_2 підтверджувалась сукупністю відомостей, що містилась у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №036650 від 30.07.2019, письмових поясненнях, протоколі огляду місця події ( т.1 а.с. 11).

Враховуючи що вина ОСОБА_2 у неналежному здійсненні обов`язків по вихованню дитини є доведеною, батьки дитини, які є відповідачами у справі мають відшкодувати завдану дитиною шкоду у разі доведення доказів її завдання та доведення причинного зв`язку між діями дитини та заданою шкодою.

Оскільки справа № 643/12533/19 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності була знищена за спливом строку зберігання у 2022 році, суд був позбавлений можливості дослідити оригінали наданих позивачем доказів.

Проте у суду апеляційної інстанції відсутні сумніви у достовірності наданих позивачем копій протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №036650 від 30.07.2019, письмових пояснень, протокол огляду місця події від 25.07.2019, оскільки вони досліджувались судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 643/12533/19 та містять інформацію що відповідає висновкам викладеним у постанові суду від 11.09.2019.

Вищезазначені докази містять достатню інформацію про обсяг та характер пошкоджень Автомобілю які мали місце 22.07.2019 та причинний зв`язок між діями дитини та завданою шкодою.

Дані висновку автоварознавчої експертизи № 4231 від 25.06.2020, що була проведена за результатами огляду автомобілю також містять інформацію про об`єм та характер пошкоджень Автомобілю, що відповідають обсягу та характеру пошкоджень зазначеним у протоколі огляду місця події від 25.07.2019.

В супереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України відповідач надані позивачем докази не спростував, від заявленого в суді першої інстанції клопотання про проведення у справі судової транспортно трасологічної експертизи відмовився.

З огляду на зазначене судова колегія погоджується з доводами апелянта та вважає, що суд дійшов необґрунтованого висновку про неналежність та недопустимість наданих позивачем доказів. Суд цим доказам належної оцінки в їх сукупності не надав, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення про відмову у задоволені позову про відшкодування матеріальної шкоди.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів визначено відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи, що в матеріалах справи наявні докази завдання шкоди майну позивача, що безумовно завдало йому душевних страждань, судова колегія вважає доведеним факт завдання позивачу моральної шкоди, проте не погоджується з заявленим позивачем розміром відшкодування. Враховуючи надані позивачем докази, характер та тривалість душевних страждань позивача, керуючись принципами розумності та справедливості апеляційний суд вбачає підстави для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звільненний від сплати судового збору в суді першої інстанції відповідно до п.8 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково на 61,78%, тому підлягає стягненню з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави 474,71 грн, що складає 237,35 грн з кожного. В суді апеляційної інстанції позивач сплатив 1610,40 грн, а тому з відповідачів підлягає стягнення на користь позивача 994,90 грн судового збору, що складає 497,45 грн з кожного.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 1357,52 (2715,04 /2) гривень з кожного на відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково..

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення суду.

Позов ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 21656,60 (двадцять одну тисячу шістсот п`ятдесят шість) грн 60 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) грн на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з проведенням у справі експертизи, у розмірі по 1357 (одна тисяча триста п`ятдесят сім) грн 52 коп з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави по 237 (двісті тридцять сім) грн 35 коп судового збору з кожного та на користь ОСОБА_1 по 497,45 грн судового збору з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В.Маміна

М.Ю. Мальований