Справа № 674/554/25
Провадження № 2/674/472/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі головуючої судді Шафікової Ю.Е, розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади в розмірі 20 000 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Держави України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в якому просить стягнути з Державної казначейської служби України в Хмельницькій областіза рахунок Державного бюджету України на свою користь моральну шкоду в сумі 20 000 грн..

В обгрунтування позову вказує, що зверталась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення та рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області у позові відмовлено. Вказане рішення суду скасовано постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду, та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 19.10.2024 винесену поліцейським офіцером громади РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, провадження у справі закрито.

Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутності складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії осіб, які ініціювали та здійснили вказане провадження. Внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності позивачці було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих стосунків, так як позивач є інвалідом І групи. Відбулись вимушені зміни у житті позивачки, порушення нормальних життєвих зв`язків, змінився звичний спосіб життя, у зв`язку з чим позивачка звертається до суду з вказаним позовом про відшкодування моральної шкоди. Сам по собі факт неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності в розумінні ст. 1174 ЦК України є підставною для відшкодування заподіяної шкоди та свідчить про безумовні душевні страждання та моральні переживання особи внаслідок дій посадової особи державного органу.

Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22 квітня 2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без повідомлення сторін.

01.05.2025 від відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що Державна казначейська служба України та її територіальні органи у порядку постанови КМУ № 845 від 03.08.2011 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» лише виконує рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, а не відповідає за зобов`язаннями Держави або державних органів. Крім того, повідомляють, що Головне управління Казначейства не здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам. Відповідно до п. 35 Порядку, виконання рішень безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, завданої фізичним та юридичним особам здійснюється Державною казначейською службою України. Державна казначейська служба України та Головне управління Казначейства є окремими юридичними особами. Головне управління Казначейства виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України.

Позивач визначив відповідачем по справі Головне управління Казначейства, проте у контексті позовної заяви та додатків до неї, позивач жодним чином не довів та не обґрунтував, яку саме шкоду, протиправні дії чи бездіяльність Головне управління Казначейства завдало останньому, та у чому полягала протиправність їх діяння як відповідача. Головне управління Казначейства не може нести відповідальність за дії інших юридичних осіб.

Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, як і конкретно дії (бездіяльність) спричинили моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

Відповідно до практики Верхового Суду не допускається стягнення з Казначейства моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень; резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомості про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, помилковими є рішення судів в частині визначення таких способів відшкодування шкоди як «стягнення шляхом безспірного списання коштів Казначейством з єдиного казначейського рахунку» або «стягнення коштів через Казначейство».

Також, 01.05.2025 від відповідача - Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обгрунтування відзиву зазначив, що не підлягає застосуванню до даних правовідносин Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

У ст.5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» визначено перелік органів, оперативні підрозділи яких можуть здійснювати оперативно-розшукову діяльність, зокрема в органах Національної поліції - підрозділами кримінальної та спеціальної поліції. Проведення оперативно-розшукової діяльності іншими підрозділами зазначених органів, підрозділами інших міністерств, відомств,громадськими, приватними організаціями та особами забороняється. Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» у складі поліції функціонують: 1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення.

Капітан поліції ОСОБА_2 на момент винесення постанови серії ЕНА № 3300002 від 19.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП перебував на посаді поліцейського офіцера громади сектору поліцейської діяльності №1 патрульної поліції Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області, що встановлено рішенням Дунаєвецького районного суду від 07.11.2024 та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2025 року в адміністративній справі № 674/1691/24. Поліцейський, який виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність або досудове розслідування.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Суд, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, позивачем не було надано суду доказів на підтвердження приниження його честі та гідності, моральних страждань, а тим більше погіршення стану здоров`я у зв`язку з пережитим стресом, які на її думку, настали внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності.

Сам факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП за недоведеністю вини позивача не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її стягнення.

05.05.2025 від представника позивачки надійшла відповідь на відзив відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, у якому просив позов задовольнити повністю. Зазначив, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшу закрита судом за відсутності складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснили вказане провадження. Внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності позивачці заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих стосунків, так як вона є інвалідом 1 групи. З врахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовою чи службовою особою є держава, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства.

13.05.2025 від представника позивачки надійшла відповідь на відзив відповідача Головного управління національної поліції, у якому просив позов задовольнити повністю. Вказав, що неправомірними діями позивачці завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення свідчить про незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, відшкодування шкоди здійснюється незалежно від наявності вини, та незалежно від того, чи застосовувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено витрати на погашення штрафу. Моральна шкода полягає у моральних переживаннях, почутті образи, емоційній напрузі, нервозності, інших переживаннях, викликаних незаконним притягненням до адміністративної відповідальності. При визначенні розміру моральної шкоди позивачка виходить з загальних засад розумності, справедливості, пропорційності, враховує тривалість судового розгляду справи з оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, необхідність у зміні нормального життєвого стану, докладання додаткових зусиль, витрачання часу і коштів для доведення невинуватості, а тому вважає, що на її користь підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 20 000 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що поданий позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області оскаржувалась постанова, складена поліцейським офіцером громади сектора поліцейської діяльності №1 (м.Дунаївці) Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області серії ЕНА № 3300002, якою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 07.11.2024 відмовлено у задоволенні позову про скасування вищезазначеної постанови.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2025 рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено та скасовано постанову серії ЕНА № 3300002, провадження у справі закрито.

Як вбачається із позовної заяви, позивачка просить суд стягнути з Державної казначейської служби України у Хмельницькій області за рахунок Державного бюджету України моральну шкоду з підстав, передбачених спеціальними нормами, що регулюють правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, а саме ст. 1176 ЦК України та ст. 13 Закону №266/94-ВР у розмірі 20 000 грн.

При виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин, судом враховується наступне.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Наведеними засадами передбачено, що для покладення відповідальності за дії посадових осіб та органів державної влади чи місцевого самоврядування наявність їх вини не є обов`язковою. Проте цими приписами встановлена обов`язковість інших трьох елементів складу цивільного правопорушення, встановлення яких є необхідним для покладення відповідальності за завдану шкоду на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Так, для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є наявність трьох елементів (умов): неправомірний характер дії (бездіяльності) цього органу (посадових або службових осіб), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою.

Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України. Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі №925/556/21.

В свою чергу, підстави відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України та деталізовані у Законі №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у виді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з огляду на загальні правила про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» у складі поліції функціонують: кримінальна поліція, патрульна поліція, органи досудового розслідування, поліція охорони, спеціальна поліція, поліція особливого призначення, інші підрозділи, діяльність яких спрямована на виконання завдань поліції або на забезпечення її функціонування, рішення про створення яких приймається керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» оперативно-розшукова діяльність здійснюється оперативними підрозділами Національної поліції - підрозділами кримінальної та спеціальної поліції.

З огляду на приписи Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» поліцейський офіцер громади сектора поліцейської діяльності №1 (м.Дунаївці) Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області, не є посадовою особою, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, тому на правовідносини щодо складання постанов у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не поширюються правила статті 1176 ЦК України та Закону № 266/94-ВР .

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує висновки, висловлені у постановах Верховного Суду.

Так, у висновках, висловлених у постанові від 22.01.2025 року у справі №335/6977/22 Велика Палата Верховного Суду вказала, що особа має право на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону №266/94-ВР та статті 1176 ЦК України лише за існування таких умов: шкода завдана особі визначеними у згаданих вище нормах державними органами (органами, що здійснюють оперативно розшукову діяльність; органами досудового розслідування; прокуратурою; судом); шкода завдана особі переліком рішень, дій чи бездіяльності посадових чи службових осіб таких органів.

З урахуванням наведених правових норм Велика Палата Верховного Суду виснувала, що поліцейський, який складає протокол про адміністративне правопорушення, не є суб`єктом, який здійснює оперативно-розшукову діяльність чи проводить досудове розслідування, тому до таких правовідносин не застосовуються приписи статті 1176 ЦК України та Закон № 266/94-ВР.

Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення складається працівниками поліції у разі, якщо вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності віднесено до компетенції суду. В інших випадках, коли повноваження щодо прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності віднесено до компетенціїї органів поліції, працівник поліції на місці складає постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, судом застосовуються правові висновки ВП ВС, висловлені у постанові від 22.01.2025 у справі № 335/6977/2, які є релевантними до означеної справі.

Таким чином, немає підстав для застосування до спірних правовідносин статті 1176 ЦК України та положень Закону №266/94-ВР, як то просила позивачка.

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі №916/1423/17 вказано, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Тягар доведення наявності зазначених умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди.

У справах про відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, його посадових осіб, позивач може доводити наявність очевидних ознак протиправності чи свавільності дій цих суб`єктів, які спричинили порушення прав, свобод або інтересів позивача.

Обгрунтовуючи позов позивачка виходила з того, що сам факт закриття судом провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження.

Позивачка зазначала що незаконне притягнення її до адміністративної призвело до моральної шкоди, яка полягає у моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих стосунків, так як вона є інвалідом І групи. Змінився звичайний для позивачки спосіб життя. Факт неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності свідчить про безумовні душевні страждання та моральні переживання. Моральна шкода полягає у почутті образи, емоційної напруги, нервозності, викликаних незаконним притягненням до адміністративної відповідальності за порушення, яке вона не вчиняла.

Суд наголошує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2025 у справі № 335/6977/22 дійшла висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який сам по собі підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу.

Так, з постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2025 якою скасовано постанову серії ЕНА № 3300002 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП не встановлено невідповідності дій працівників поліції вимогам закону при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення, чи очевидно протиправних, чи навіть свавільних дій поліцейських. Зокрема, констатовано лише, що колегія суддів надаючи оцінку доказам у справі вважала їх недостатніми для чіткого та безумовного висновку, що при зміні напрямку руху позивач не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

Крім того, суд звертає увагу, що посилаючись на завдання моральної шкоди внаслідок притягнення до адміністративної відповідальності, позивачка не наводить жодних доказів, які б підтверджували втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. ЇЇ аргументи щодо порушенні нормальних життєвих стосунків, зміну звичайного для способу життя, так як вона є інвалідом І групи, внаслідок притягнення до відповідальності у виді штрафу, а наприклад не позбавлення права керування транспортним засобом жодними належними і допустимими доказами не підтверджені, як не обгрунтовано і розмір заявленої шкоди в сумі 20 000 грн..

З огляду на наведене вище, ОСОБА_1 не доведено наявності завдання моральної шкоди, її розміру, причинного зв`язку між завданою шкодою та діями працівника поліції, безпосередньо факт складання постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яка у подальшому була скасована із закриттям провадження у справі, не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, які є достовірними і достатніми для задоволення позовних вимог, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст.263-265, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочене рішення (вступну та резолютивну частини судового рішення) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивачка - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

відповідач 1 Держава Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області (місце знаходження: м.Хмельницький вул. Свободи,70, ).

відповідач 2 Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області (місце знаходження: м.Хмельницький вул. Свободи,70, ).

Повне рішення складено 08 липня 2025 року.

Суддя Ю. Е. Шафікова