Справа № 201/1832/25
Провадження № 2/201/1972/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року місто Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Терновою А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області визначена за Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (Соборний районний суд міста Дніпра ).

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 12 лютого 2025 року звернулася ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, в якому просила суд:

?Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру загальною площею 59,60 кв.м. , житлова 34,30 кв.м. за адресою : АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її свекруха ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири загальною площею 59,60 кв.м., житлова 34,30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

23 листопада 2021 року ОСОБА_3 залишила заповіт, відповідно спадкоємицею всього майна після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , тобто донька позивачки.

22 серпня 2024 року вона як законний представник ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Бевзюк В.П. із заявою про прийняття спадщини за законом, після чого нотаріусом було відкрито спадкову справу № 130/2024.

Постановою нотаріуса від 23 серпня 2024 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_2 , на кв. 2 розташовану за адресою: АДРЕСА_2 яка залишилася після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначену квартиру та у зв`язку з неподанням оригіналу заповіту та з неможливістю встановлення факту родинних відносин.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10688290 від 11 жовтня 2013 року кв. АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_3 , підстава виникнення права власності договір дарування серія та номер № 3721, виданий 11 жовтня 2013 року державним реєстратором приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бодігіною І.І. Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23.

Таким чином, зважаючи на неможливість вирішення даного спору в позасудовому порядку, що позбавляє доньку позивача реалізувати своє право на спадкування через органи нотаріату, остання вимушена звернутися з вказаним позовом до суду (а.с. 1-5).

Відповідач правом на надання відзиву не скористалися

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 12 лютого 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.30-31).

Ухвалою судді від 17 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом (а.с. 31-32).

18 березня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 45-46).

24 квітня 2025 року ухвалою суду витребувано від Приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області, Бевзюк В.П. копію спадкової справи яка була заведена після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 59-60)

29 травня 2025 року витребуванні докази надійшли на адресу суду.

Позивач в судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 17 березня 2025 року через систему «Електронний суд» надавали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували, просили не стягувати з них судовий збір, а лишити за позивачем, оскільки вони жодним чином не оспорюють право позивача на спадкове майно.

Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини в становленні судом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 ( а.с. 8).

ОСОБА_1 має доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 (а.с. 12).

23 листопада 2021 року об 11 годин 55 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у випадку своєї смерті заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_5 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіт було посвідчена приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Стадник О.О. зареєстрований в реєстрі за № 1010 (а.с. 13-14).

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) 23 листопада 2021 року приватним нотаріусом Стадник О.О. було посвідчено заповіт ОСОБА_3 номер у спадковому реєстрі 68704829 чинний , зареєстрований в реєстрі 23 листопада 2021 року о 12 годині 32 хвилин.

22 серпня 2024 року приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Бевзюк В.П. після смерті ОСОБА_3 відкрито спадкову справу № 130/2024 (а.с. 15).

Постановою нотаріуса від 23 серпня 2024 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_2 , на кв. 2 розташовану за адресою : АДРЕСА_2 яка залишилася після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначену квартиру та у зв`язку з неподанням оригіналу заповіту та з неможливістю встановити факту родинних відносин (а.с. 16-19).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10688290 від 11 жовтня 2013 року кв. АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_3 , підстава виникнення права власності договір дарування серія та номер № 3721, виданий 11 жовтня 2013 року державним реєстратором приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бодігіною І.І. Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23 (а.с. 20-23).

Оскільки у позивача існують перешкоди в оформлені своїх спадкових прав у нотаріуса саме з цих підстав вона звернулася до суду.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 цього ж кодексу визначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, до першої черги спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України, встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частина 1 ст. 328 ЦК України, передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови, нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, вся територія Маріупольського району з 05.03.2022р. перебуває у тимчасовій окупації.

Нотаріусом відмовлено позивачці у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що представником спадкоємця не подано всіх необхідних документів, а саме документ який підтверджує право власності на кв. АДРЕСА_5 , відсутній оригінал заповіту та не було пред`явлено документи, які б підтверджували родинні відносини спадкоємця зі спадкодавцем.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.

Спадкова справа підлягає обов`язковій реєстрації у книзі обліку і реєстрації спадкових справ, Алфавітній книзі обліку спадкових справ та у Спадковому реєстрі.

В умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу.

Якщо за результатами перевірки відомостей Спадкового реєстру встановлено наявність раніше заведеної спадкової справи, заведена без використання Спадкового реєстру спадкова справа передається до нотаріуса, яким раніше заведено спадкову справу, в порядку, передбаченому підпунктом 2.7 цього пункту. Якщо наявність такої справи не встановлено, здійснюється реєстрація спадкової справи в Спадковому реєстрі.

Забороняється видача свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі, заведеній без використання Спадкового реєстру, до її реєстрації у Спадковому реєстрі.

Позивачка позбавлена можливості оформлення спадщини в нотаріальному порядку, оскільки місто Маріуполь перебуває у тимчасовій окупації.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч. 1ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Під час розгляду справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу, так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» суд нагадав, що відповідно до його прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності.

Аналізуючи практику розгляду Судом справ щодо порушення права володіння майном, можна зробити висновок, що поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) як матеріальних, так і нематеріальних. Зокрема, у контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції Судом розглядалися справи щодо порушення права власності, де об`єктами було усе «власне» майно особи, що може входити до складу спадщини, і яке можна заповісти («Маркс проти Бельгії» (the Marckx case), рішення від 27.04.1979 р., п. 64), тобто наявне майно («existing possessions»).

В даному випадку предметом спору є захист права позивачки на наявне майно, що уже увійшло до складу спадщини, яке спадкоємець має законне сподівання отримати у спадок.

Суд, з`ясувавши обставин справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру загальною площею 59,60 кв.м. , житлова 34,30 кв.м. за адресою : АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 30 червня 2025 року

Суддя С.О. Демидова