Справа № 352/517/25
Провадження № 2/352/468/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Кузьменка С.В.,

за участі

секретаря судового засідання Пастух М.М.,

розглянувши у відкритому судового засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

І. Рух провадження та процесуальні рішення

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі Позивач) до ОСОБА_2 (далі-Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 34250 гривень та розгляд справи призначено на 07 квітня 2025 року.

07 квітня 2025 року розгляд справи відкладено на 05 травня 2025 року в зв`язку із неявкою Відповідача, щодо якого відсутні відомості про належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

05 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 03 червня 2025 року в зв`язку із неявкою Відповідача, щодо якого відсутні відомості про належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

03 червня 2025 року розгляд справи відкладено на 30 червня 2025 року, в зв`язку із першою неявкою Відповідача, якого повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

30 червня 2025 року в судове засідання Позивач та Відповідач не з`явились.

Представник Позивача одночасно із позовною заявою подав клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином шляхом надсилання судової повістки за місцем проживання та розміщенням оголошення про виклик до суду 09 червня 2025 року на офіційному веб-сайті судової влади України. 08 травня 2025 року та 03 липня 2025 року до суду повернулись рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу ухвалу про призначення справи до судового розгляду Відповідачеві скеровано за його зареєстрованим у встановленому законодавством порядку місцем проживання. Згідно пункту 4 частини восьмої статті 128 цього Кодексу днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою проживання.

Враховуючи скерування ухвали про призначення справи до розгляду за адресою зареєстрованого в установленому законодавством порядку місця проживання Відповідача та повернення повістки із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» Суд вважає, що Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19.

Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин та не подав відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 30 червня 2025 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

30 червня 2025 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 04 липня 2025 року.

ІІ. Стислий виклад позиції сторін

Позивач зазначає, 16 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем було укладено кредитний договір №103789618. Підписанням даного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомилась із усіма його умовами.

16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та Позивачем укладено договір факторингу №16072024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) Позивачу за плату належні йому права вимоги, а Позивач приймає належні ТОВ ««Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 16 липня 2024 року та договору факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року, Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 34250 гривень, з яких:

- 10000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 23250 гривень - сума заборгованості за відсотками;

- 1000 гривень заборгованість за комісією.

Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь:

- загальну суму заборгованості в розмірі 34250 гривень;

- понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 3028 гривень; витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1514 гривень.

Відповідач, належним чином повідомлентй про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзив не надав.

ІІІ. Докази, досліджені судом

1.Договір про споживчий кредит №103789618 від 16 грудня 2021 року, відповідно до якого між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладений споживчий кредит на суму 10 000 гривень строком на 30 днів, термін повернення кредиту 15 січня 2022 року. Проценти за користування кредитом становлять 1.25% в день, комісія за надання кредиту становить 1000 гривень.

2.Додаток 1 до договору про споживчий кредит №103789618 від 16 грудня 2021 року, відповідно до якого розрахована сума до сплати до 15 січня 2022 року за користування кредитом: за тілом кредиту 10 000 гривень, проценти за користування кредитом 3750 гривень та комісія за надання кредиту 1000 гривень, загальна сума 14750 гривень.

3.Паспорт споживчого кредиту №103789618, відповідно до якого сума кредиту становить 10 000 гривень терміном на 30 днів, переказ на картковий рахунок, процентна ставка вдень 1,25 %, комісія за користування кредитом становить 1000 гривень.

4.Платіжне доручення 36677405 від 16 грудня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» переказало на картковий рахунок Відповідача кошти у розмірі 10 000 гривень згідно договору №103789618.

5.Договір факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) Позивачу за плату належні йому права вимоги, а Позивач приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

6.Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року, відповідно до якого реєстр боржників від 16 липня 2024 року передано в повному об`ємі відповідно до умов договору.

7.Витяг з реєстру боржників до договору факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року, відповідно до якого станом на 16 липня 2024 року Відповідач має заборгованість у розмірі 34250 гривень, з яких: 10 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 250 гривень - сума заборгованості за відсотками, 1000 заборгованість за комісією.

8.Розрахунок заборгованості за кредитним договором №103789618, відповідно до якого за період з 16 грудня 2021 року по 16 липня 2024 року заборгованість Відповідача не погашена, залишок заборгованості складає 34830 гривень.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом

16 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладений споживчий кредит №103789618 на суму 10 000 гривень строком на 30 днів, термін повернення кредиту 15 січня 2022 року. Проценти за користування кредитом становлять 1.25% вдень, комісія за надання кредиту становить 1000 гривень (пункти ІІІ.1- ІІІ.3 цього Рішення).

16 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» перевело на картковий рахунок Відповідача кошти у розмірі 10 000 гривень згідно договору №103789618 (пункт ІІІ.4 цього Рішення).

28 серпня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та Позивачем укладено договір факторингу №16072024 (пункт ІІІ.5 цього Рішення).

Згідно із розрахунком заборгованості за договором споживчого кредиту №103789618 від 16 грудня 2021 року, відповідно до якого за період з 16 грудня 2021 року по 16 липня 2024 року заборгованість Відповідача не погашена, залишок заборгованості складає 34830 гривень (пункт ІІІ.8 цього Рішення).

На час розгляду справи Відповідачем не надано докази погашення зазначеної заборгованості.

V. Висновки суду

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків

Відповідно до статті 629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладено Договору та не повернуто Позивачеві отримані кошти.

Факт отримання коштів підтверджується договором та платіжним дорученням від 16 грудня 2021 року (пункти ІІІ.1 та ІІІ.4 цього Рішення).

щодо розміру заборгованості за процентами

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватись на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору.

Відповідно до умов договору ( пункт ІІІ.1 Рішення), його укладено на 30 днів.

Розмір відсотків за Договором становить 1,25 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним.

Згідно із витягом із реєстру боржників до договору факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року, відповідно до якого станом на 16 липня 2024 року Відповідач має заборгованість за тілом кредиту 10000 гривень (пункт ІІІ.7 Рішення).

Відповідно, розмір відсотків за користування кредитом в цій справі становить 10 000 х 1,25 % х 30= 3750 гривень.

Таким чином, в частині стягнення заборгованості за процентами позовні вимоги підлягають задоволенню в частині 3750 гривень, а не 23250 гривень, як просить Позивач.

щодо комісії

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Суд враховує вказані висновки Верховного Суду, в зв`язку із чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 1000 гривень.

У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, а також будь-які докази до суду не надав.

Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткової відмови у позові в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 1000 гривень та заборгованості за процентами у розмірі 20500 гривень.

VI. Щодо судового збору

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 гривень.

Позов задоволено в сумі 13750 гривень, що становить 40,15 % від суми заявлених вимог.

40,15 % від суми сплаченого судового збору становить 1215 гривень 62 копійки.

Відповідно до частини пункту 3 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач в позовній заяві зазначає, що він сплатив 1514 гривень на витрати, пов`язані з розглядом справи, проте в матеріалах справи немає платіжної інструкції про переказ коштів оплату.

Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати, які складаються із судового збору, в сумі 1215 гривень 62 копійки, у стягненні інших витрат пов`язаних із розглядом справи відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 133, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282, 284 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити частково в позові товариству з обмеженою відповідальністю "фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за відсотками в сумі 20 500 гривень, заборгованості за комісією у розмірі 1000 гривень та витрат, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1514 гривень.

В іншій частині позов товариства з обмеженою відповідальністю "фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" прострочену заборгованість за договором №103789618 від 16 грудня 2021 року у розмірі 13750 (тринадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень в тому числі:

-прострочену заборгованість за тілом кредиту в сумі 10000 (десять тисяч) гривень;

-прострочену заборгованість за відсотками в сумі 3750 (три тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" судові витрати у виді судового збору в розмірі 1215 (одна тисяча двісті п`ятнадцять) гривень 62 (шістдесят дві) копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю "фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів", місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35625014.

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Сергій КУЗЬМЕНКО