Справа № 346/1683/23
Провадження № 22-ц/4808/982/25
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Мальцева
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.А, Луганської В.М.,

секретар Гудяк Х.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Васильковського Володимира Методійовича на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2025 року, постановлену судом в складі головуючого судді Махно Н. В. у м.Коломия, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивачці на підставі договору-дарування від 28 жовтня 2013 року належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею, 0,00502, на якій розташована вказана квартира. Суміжним власником квартири є відповідач ОСОБА_2 , який протягом тривалого часу порушує правила добросусідства.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2014 року заборонено ОСОБА_2 проводити будівництво на земельній ділянці по АДРЕСА_2 до отримання ним у передбаченому законом порядку відповідної дозвільної документації, у тому числі затвердженого проекту на таке будівництво за умови погодження будівництва з усіма співвласниками домоволодіння.

Разом з тим відповідач продовжує забудову земельної ділянки без належної правової підстави та дозвільних документів, без згоди суміжних землекористувачів. Ним зведена кам`яна споруда біля стіни квартири позивачки, яка повністю затуляє вікна квартири, перешкоджає відтоку опадів уздовж стіни, належному утриманню будинку і прибудинкової території. З порушенням протипожежних норм і санітарних вимог ОСОБА_2 самочинно збудував котельню, димар якої знаходиться біля квартири позивачки та спорудив піч-камін.

Просила зобов`язати ОСОБА_2 відновити становище, яке існувало до порушення прав ОСОБА_1 - привести незаконно споруджені кам`яну огорожу і дощату огорожу на бетонному цоколі за адресою: АДРЕСА_3 у відповідність до попереднього стану шляхом їх демонтажу/знесення до висоти не більше ніж 2,0 м на межі сусідньої земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати/знести незаконно встановлений у зовнішній стіні на фасаді квартири за адресою: АДРЕСА_3 димохід/вентиляційну трубу для відведення продуктів згоряння газу та котельню з твердопаливним котлом і димарем, вмонтовану у кам`яну огорожу, що знаходиться перед вікнами квартири ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати ОСОБА_2 , перебудувати самочинно встановлену господарську споруду/гараж, що розташована за межами ділянки по АДРЕСА_3 з дотриманням відстані від найбільш виступаючої конструкції стіни цієї будівлі до огорожі на межі суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 не менше ніж 1.0 м та знести самочинно збудовану піч-камін для барбекю з дерев`яним навісом, яка розташована впритул до огорожі на межі суміжної земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 .

09 травня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Васильковський В.М. подав заяву про забезпечення позову у справі, посилаючись на те, що на час розгляду справи продовжує існувати реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, оскільки відповідач подав документи про дозвіл на введення в експлуатацію незаконно спорудженої котельні з котлом і намагається зареєструвати право власності на цю самочинну будівлю.

Просив забезпечити позов у справі:

заборонити відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради і управлінню містобудування Коломийської міської ради та іншим органам державного архітектуро-будівельного контролю і нагляду здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію об`єктів нерухомості на земельній ділянці, кадастровий номер :17:005:0056, площею 0,0136 га, за адресою: АДРЕСА_3 ,

заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю " ГЕОЗЕМКАДСЕРВІС", а також будь-яким іншими юридичним особам та/або фізичним особам та/або фізичним особам-підприємцям розробляти проєктну документацію щодо будівництва об`єктів на земельній ділянці кадастровий номер :17:005:0056, площею 0,0136 га, за адресою: АДРЕСА_3 .

заборонити уповноваженим особам на державну реєстрацію прав на нерухоме майно, в тому числі і управлінню реєстром нерухомості та відділу державної реєстрації Центру адміністративних послуг Коломийської міської ради здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Васильковський В.М. безпосередньо до апеляційного суду подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2025 року скасувати та забезпечити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на даний час відповідач здійснює підготовчі дії (доопрацювання) для введення прибудованого приміщення по АДРЕСА_3 , в якому встановлено котел, в експлуатацію і може до закінчення розгляду справи здійснити реєстрацію прав на цей об`єкт, змінивши фактично предмет спору, та утруднити можливе виконання рішення суду. Крім того ОСОБА_3 намагається узаконити самочинно збудовані господарську споруду/гараж та піч-камін (мангал).

Поза увагою суду першої інстанції залишились подані докази, зокрема витяг з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про те, що ОСОБА_2 15.12.2023 зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта за амністією: реконструкція квартири N° 3 під житловий будинок та будівництво гаража літ. «Б», гаража літ. «В», альтанки літ. «Г», альтанки літ. «Д», в АДРЕСА_4 (повернуто на доопрацювання), а також матеріали технічної інвентаризації ТОВ «ГЕОЗЕМКАДСЕРВІС» від 27.11.2023 на об`єкти нового будівництва: житловий будинок, два гаражі, дві альтанки, ворота, огорожа; існуючий об`єкт нерухомого майна: квартира заг. площею 55,6 кв.м, в АДРЕСА_3 .

Станом на час розгляду справи продовжує існувати реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки згоди на таке будівництво ОСОБА_1 як власниця суміжного домоволодіння не давала, однак відповідач подав документи про дозвіл на введення в експлуатацію незаконно спорудженої паливної з котлом і намагається зареєструвати право власності на цю самочинну будівлю з кам`яною огорожею, що порушує її право.

В матеріалах справи є письмові докази про те, що будівельні паспорти по АДРЕСА_3 в уповноваженому органі з містобудування та архітектури Коломийської міської ради відсутні, а при огляді працівниками ВЗНС ГУ ДСНСУ прибудови приміщення, в якому встановлено твердопаливний котел (піч) в АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 не надав документів, які б підтвердили законність спорудження даної прибудови.

Експертизами y справі встановлено порушення протипожежного законодавства при забудові суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_3 . Щодо земельної ділянки по АДРЕСА_2 : будівництво паливної здійснене без дозвільної документації, а віддаль від квартири позивачки до цієї самочинної споруди відповідача становить 0.6 м - 1.2 м замість нормативних 10 м. Виявлено, що відстань від будівлі/гаражу до огорожі по АДРЕСА_2 становить 0,25 м, що суперечить вимогам ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова міських і сільських поселень», а будівництво гаража і мангала здійснене по межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 , чим порушено вимоги ДБН В.2.5-28-2006 «Природне і штучне освітлення» щодо інсоляцій.

Вказує, що заходи забезпечення позову не будуть мати для відповідача жодних збитків, які б могли бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови у позові, оскільки тимчасова заборона введення в експлуатацію і реєстрацію прав не спричинить будь-яких збитків за ознаками ст. 22 ЦК України. Така заборона не призведе до погіршення стану належного відповідачу майна чи зниження його вартості.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, який апеляційний судом не приймається до уваги, оскільки поданий з порушенням вимог, встановлених ч. 4 ст. 360 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні в режимі відео конференції представник ОСОБА_1 - адвокат Васильковський В.М. доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечив, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Васильковський В.М., відповідача ОСОБА_2 , вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, вимоги та доводи апеляційної скарги апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи встановлено, що предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є усунення перешкод у здійсненні права користування власністю шляхом приведення незаконно спорудженої кам`яної огорожі і дощатої огорожі на бетонному цоколі за адресою АДРЕСА_3 , у відповідність до попереднього стану шляхом їх демонтажу/знесення до висоти не більше ніж 2,0 м на межі сусідньої земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 ; зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати/знести незаконно встановлений у зовнішній стіні на фасаді квартири за адресою: АДРЕСА_3 димохід/вентиляційну трубу для відведення продуктів згоряння газу та котельню з твердопаливним котлом і димарем, вмонтовану у кам`яну огорожу, що знаходиться перед вікнами квартири ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язання ОСОБА_2 перебудувати самочинно встановлену господарську споруду/гараж, що розташована за межами ділянки по АДРЕСА_3 з дотриманням відстані від найбільш виступаючої конструкції стіни цієї будівлі до огорожі на межі суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 не менше ніж 1.0 м та знести самочинно збудовану піч-камін з дерев`яним навісом, яка розташована впритул до огорожі на межі суміжної земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 (а.с.Т.1 а.с.1-10).

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, представник позивача обґрунтовує необхідність вжиття таких заходів тим, що відповідач подав документи про дозвіл на введення в експлуатацію незаконно спорудженої паливної з котлом і намагається зареєструвати право власності на цю самочинну будівлю з кам`яною огорожею, що порушує її право, що унеможливить виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог ( Т.3а.с.61-67).

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено. (Т.3 а.с.90-93)

Відмовляючи в задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою належним чином не обґрунтовано підстави застосування заходу забезпечення позову, оскільки окрім зазначення про можливість ускладнення виконання можливого рішення суду у випадку реєстрації права власності відповідача ОСОБА_2 , жодним чином не доведено вчинення будь-яких дій відповідачем, які на час розгляду справи порушують права позивачки.

Перевіривши справу, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, про захист яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із п.1 ч.1 та ч.3 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно відповідача та забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути розмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинне мати очевидний та об`єктивний характер. Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.04.2014 року ОСОБА_2 заборонено проводити будівництво на земельній ділянці по АДРЕСА_2 до отримання ним у передбаченому законом порядку відповідної дозвільної документації, у тому числі затвердженого проекту на таке будівництво за умови погодження будівництва з усіма співвласниками домоволодіння. Згідно з виконавчим листом від 15 жовтня 2013 року у справі №346/1766/14ц ОСОБА_2 заборонено проводити будівництво на земельній ділянці по АДРЕСА_2 до отримання ним у передбаченому законом порядку відповідної дозвільної документації, у тому числі затвердженого проекту на таке будівництва за умови погодження будівництва з усіма співвласниками будинковолодоіння ( Т.3 а.с.71)

Рішенням Коломийської міської ради від 06.09.2014 року ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_3 , площею 136 кв.м.

Згідно з інформацією з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (ЄДЕССБ) за адресою АДРЕСА_4 подано реєстрацію декларацію про готовність до експлуатації об`єкта за амністією, назва об`єкта: реконструкція квартири АДРЕСА_5 , гараж літ «Б», «В», альтанка літ. «Г», «Д» ( Т.3а.с.74-77), статус документа повернуто на доопрацювання, дата реєстрації від 15.12.2023.

В протоколі № 2 засідання комісії щодо розгляду звернення у сфері містобудівної діяльності від 03 вересня 2024 року зазначено, що зі слів ОСОБА_2 у грудні 2023 року ним була подана декларація про готовність до експлуатації об`єкта за амністією, але через судову справу щодо земельних питань, дозвільних документів він виготовити не може ( Т.3 а.с.86-88).

В порядку забезпечення позову позивачка вважала необхідним тимчасово обмежити відповідача у праві проводити реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію об`єктів нерухомості на земельній ділянці заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ГЕОЗЕМКАДСЕРВІС», а також будь-яким іншими юридичним особам та/або фізичним особам та/або фізичним особам-підприємцям розробляти проєктну документацію щодо будівництва об`єктів на земельній ділянці кадастровий номер :17:005:0056, площею 0,0136 га, за адресою: АДРЕСА_3 , заборонити уповноваженим особам на державну реєстрацію прав на нерухоме майно, в тому числі і управлінню реєстром нерухомості та відділу державної реєстрації Центру адміністративних послуг Коломийської міської ради здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Разом з тим, заявником не доведено, що встановлення саме таких заходів забезпечення позову у справі за її позовом до ОСОБА_2 , предметом якого є усунення перешкод у здійсненні права користування власністю, є необхідними і при їх відсутності може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується цивільним судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22 (провадження № 61-12011св22).

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що на час розгляду справи продовжує існувати реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, оскільки та обставина, що відповідач подав документи про дозвіл на введення в експлуатацію незаконно спорудженої на власній земельній ділянці паливної з котлом і намагається зареєструвати право власності на цю самочинну будівлю з кам`яною огорожею, не впливає на факт порушення або відсутності порушення прав позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на реєстрацію декларацію про готовність до експлуатації об`єкта за амністією, реконструкція квартири АДРЕСА_5 , гараж літ «Б», «В», альтанка літ. «Г», «Д», не підтверджують неможливість виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .. Жодного нового будівництва на земельній ділянці, що межує з позивачем, відповідач не проводить. Тим більш, що згідно з відомостями з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (ЄДЕССБ) статус такого документа ОСОБА_5 - повернуто на доопрацювання.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскарженого рішення. При вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати відносяться на рахунок апелянта.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Васильковського Володимира Методійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 03 липня 2025 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.А. Девляшевський

В.М.Луганська