Cправа № 563/952/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2025 року Корецький районний суд

Рівненської області

у складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.

секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Корець цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в :

Представник ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернувся до суду з позовом вказуючи, що 17 січня 2022 року між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" та ОСОБА_1 було укладено Договір № 94988, підписавши який Позичальник підтвердив, що ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідно до умов кредитного договору, типом кредиту є кредитна лінія. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника, окремими траншами. Перший транш в сумі 17 648,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення кредитного договору шляхом перерахування на рахунок/карту Позичальника та шляхом погашення заборгованості Позичальника, згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 240,0 % річних. Загальний строк кредитування за цим Договором складає 168 днів.

28 січня 2025 року було укладено договір № 28012025, відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача за Договором № 94988.

Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача, який не виконуючи належним чином зобов`язання за договором порушив зазначені норми законодавства та умови договору, внаслідок чого загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 17 587,16 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 15 727,33 грн. та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 1 759,83 грн., заборгованість за комісіями 100,00 грн., які просить стягнути на користь позивача, а також судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, одночасно з поданим позовом просив суд розгляд справи проводити за їхньої відсутності.

Відповідач в судове засідання не прибув, від його представника, адвоката Срібного В.А. до суду надійшла заява, в якій зазначає про визнання його довірителем позовних вимог у повному обсязі, вказуючи, що в такому випадку з відповідача підлягає стягненню 50 % судового збору сплаченого позивачем при поданні позову. Крім того звернувся до суду з клопотанням в якому просив в повному обсязі відмовити позивачу у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 9 000 грн. у зв`язку з недоведеністю реального понесення вказаних витрат позивачем.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, враховуючи позицію сторони відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 17 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» із заявою на видачу кредиту № 100352543, в якій просив, на підставі договору, встановити ліміт кредитної лінії в сумі 73 204,00 грн. та видати йому перший транш кредиту в розмірі 17 648,00 грн. в момент його підписання на умовах, вказаних в п. 5 цієї Заяви та Кредитного договору. Зазначивши, крім іншого, свої персональні дані, контактну інформацію, місце роботи, доходи та основні параметри кредиту (а.п. 44).

Після чого, 17 січня 2022 року між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 94988 (індивідуальна частина) (а.п. 24-25). Договір про споживчий кредит (публічна частина) в редакції, що діє з 28.12.2021 року також міститься в матеріалах справи (а.п. 58-63).

Підписавши цей Кредитний договір Позичальник засвідчив, що до укладення Договору отримав та ознайомився, зокрема, з індивідуальною частиною Договору, графіком платежів за першим траншем, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною Договору, Правилами надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту Кредитодавця, а також іншою інформацією необхідною для прийняття ним свідомого рішення про укладення Договору та отримання кредиту, у т.ч. передбаченою ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інформацією та документами розміщеними на сайті https://finx.com.ua/. У випадку, якщо будь-яка інформація не була отримана Позичальником або є йому незрозумілою, Позичальник повинен був відмовитись від підписання цієї індивідуальної частини Договору (п. 1.2. Договору).

За умовами кредитного договору, типом кредиту є кредитна лінія. Ліміт кредитної лінії не може перевищувати 73 204,00 грн. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника, окремими траншами. Перший транш в сумі 17 648,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення кредитного договору в наступному порядку: у розмірі 15 000,80 грн. на номер рахунку позичальника НОМЕР_1 у національній валюті; у розмірі 2 647,20 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 240.0 % річних. Загальний строк кредитування за цим Договором складає 900 днів. Строк на який надається перший транш складає 168 днів.

Своїм підписом Позичальник підтвердив, що примірник підписаних сторонами індивідуальної частини Договору та Графіку платежів за першим траншем отримав особисто в паперовій формі, публічну частину в електронному повідомленні на номер мобільного телефону. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

До матеріалів справи долучено Графік платежів за першим траншем кредитного договору № 94988 від 17 січня 2022 року (а.п. 39), Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма (а.п. 42-43), Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» в новій редакції, що діє з 28.12.2021 року (а.п. 45-57).

На підтвердження факту зарахування кредитних коштів на банківську картку клієнта ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" надано інформацію щодо необхідних даних, зокрема: дата транзакції: 17.01.2022, ID-транзакції: 044cb139-33c3-44f6-9b87-d2cef2baa78d; сума транзакції: 15 000,80 грн. (а.п. 6). Крім того, долучено Довідку, що була видана ТОВ «ФК «Елаєнс» ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" на підставі договору про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ «ФК «Елаєнс» та ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС", і підтвердженням того, що платежі успішно проведені в системі, з наведенням деталей операції (а.п. 66).

Також долучено Картку обліку виконання договору 94988 від 17.01.2022 року, що містить інформацію про надання кредиту, нарахувань за кредитом, історію погашень та списань за період з 17.01.2022 року по 04.07.2022 року (загальна сума фінансового активу становить 17 587,16 грн.) (а.п. 7).

28 січня 2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу № 28012025 (а.п. 10-14), відповідно до якого ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту зазначених в Реєстрі боржників (додано Акт приймання-передачі Реєсту Боржників (в тому числі для друку) від 28 січня 2025 року до Договору факторингу (а.п. 20-21) та Платіжна інструкція кредитового переказу коштів в сумі 2 047 654,81 грн., призначення платежу: оплата згідно Договору факторингу№ 28012025 від 28.01.2025 р. (а.п. 19).

Згідно з Реєстром боржників для друку до Договору Факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року (Додаток 1 до Договору факторингу (а.п. 22-23, 26) та Витягу з Додатку № 1 до Договору Факторингу (а.п. 27), ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача, ОСОБА_1 за договором № 94988, загальна сума заборгованості якого складає 17 587,16 грн., з яких: 15 727,33 грн. - залишок заборгованості по основному боргу; 1 759,83 грн. - залишок заборгованості по процентам та 100,00 грн. - залишок заборгованості по комісії.

З Розрахунку позивача встановлено, що станом на 20 травня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № 94988 від 17 січня 2022 року становить 17 587,16 грн. (15 727,33 грн заборгованість по тілу кредиту, 1 759,83 грн. заборгованість за відсотками та 100,00 грн.- заборгованість за комісією) (а.п. 9).

Розрахунок позивача стороною відповідача не спростовується та позовні вимоги визнано.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та відповідачем не спростовано факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» до позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за Договором № 94988 від 17 січня 2022 року, що укладений між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, тому виникла вищезазначена заборгованість. Тому суд дійшов переконання, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., відповідно до Платіжної інструкції кредитового переказу коштів № від 26 травня 2025 року.

Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідній ухвалі чи рішенні, у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, а також те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, з останнього підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., а також, з державного бюджету підлягає поверненню позивачу судовий збір в розмірі 50 відсотків, що становить 1 211,20 грн.

Представником позивача також заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн., на підтвердження понесення яких долучено: Договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, що був укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (а.п. 34-36), Заявку на надання юридичної допомоги № 145 від 01 квітня 2025 року (а.п. 40), Витягу з акту № 9 про надання юридичної допомоги від 30 квітня 2025 року, згідно якого сторони погодили надання послуг в розмірі 9 000 грн. (надання усної консультації з вивченням документів оцінено в 3 000 грн. за дві години часу; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду оцінено в 6 000 грн. за 2 години часу (а.п. 41).

В поданому до суду клопотанні представник відповідача просив суд в повному обсязі відмовити у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу посилаючись на недоведення належними та допустимими доказами, що заявлені витрати на правову допомогу були фактично понесені позивачем, були неминучими та необхідними при розгляді цієї справи, а юридичні послуги були надані саме адвокатом. Зазначає, що позивач не надав до суду разом з позовною заявою попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правову допомогу та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, а також не надав обґрунтований розрахунок розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката. Крім того, переконаний, що вказана справа незначної складності не потребувала значної кількості часу для її формування, тому заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу не відповідає критерію розумності, виправданості, реальності, обґрунтованості та необхідності, відтак, є значно завищеним.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).

Як вбачається з матеріалів справи, 02 липня 2024 року між адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В. та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», в особі директора Сердійчук Я.Я. укладено Договір про надання правової допомоги.

Розділом 4 Договору встановлено, що вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього Договору. Факт надання Послуг за Договором підтверджується Актом про надання юридичної допомоги, який готується АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ та надсилається Клієнту для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана юридична допомога (згідно з п. 4.3 Договору). Сума, визначена в Акті про надання юридичної допомоги, є гонораром АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п. 4.5 Договору).

Як вже зазначалося, загальна вартість послуг згідно з Витягом з Акту про надання юридичної допомоги складає 9 000,00 грн.

Об`єднана Палата Верховного Суду у справі № 922/445/19, серед іншого наголосила, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з врахуванням критеріїв ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19.

Покликання сторони відповідача на не підтвердження позивачем факту сплати заявленої суми витрат на правничу допомогу та реального її понесення, судом відхиляються як такі, що суперечать нормам права та сталій судовій практиці.

Так, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року (справа №648/1102/19), суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Зазначена правова позиціє є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, заявлений розмір витрат на правничу допомогу підтверджений належними і достовірними доказами. Судом встановлено, що позивач користувався правовою допомогою, поніс витрати на правничу допомогу.

При цьому, суд звертає увагу на відсутність обов`язку присуджувати стороні, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом (адвокатським об`єднанням) є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).

Відтак, при визначенні суми відшкодування суд враховує критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі "East/West Alliance Limited" проти України", Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зважаючи на вищезазначене, враховуючи ціну позову, а також те, що дії щодо підготовки та складання позову у справі не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, стороною відповідача в поданому клопотанні, крім іншого, також акцентовано увагу на завищенні та неспівмірності заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу, що є підставою для зменшення розміру вказаних витрат. Тому, суд дійшов висновку про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 4 000 грн., що буде відповідати розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. 12, 13, 81, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, заборгованість за Договором № 94988 від 17 січня 2022 року у розмірі 17 587 (сімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім) грн. 16 коп., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, з державного бюджету 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору, що був сплачений при зверненні до суду, відповідно до Платіжної інструкції кредитового переказу коштів № від 26 травня 2025 року.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя