ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2025 року м. Кропивницький

справа № 386/1180/24

провадження № 22-ц/4809/943/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Волошина М. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач 1 - Міністерство оборони України,

відповідач 2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2025 року у складі головуючого судді Гута Ю. О.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов і рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просила встановити факт проживання однією сім`єю позивачки та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та перебування фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 від вогнепальних кульових поранень тулубу внаслідок військових дій під час стрілецького бою та артилеційкого обсрілу з боку сил рф у м. Соледар Бахмутського району Донецької області.

В обгрунтування позову зазначено, що 04 січня 2023 року на адресу старшої сестри позивачки - ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 надійшло сповіщення №34 про те, що їх спільний брат - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , водій мінометного взводу військової частини НОМЕР_1 під час стрілецького бою та артилерійського обстрілу з боку сил рф у м. Соледар Бахмутського району, Донецької області 01 січня 2023 року отримав поранення при виконанні бойового завдання зі здійснення заходів з національної безпеки і оборони України, відсічі і стримування збройної агресії та помер від отриманого поранення ІНФОРМАЦІЯ_4 в медичному пункті підрозділу у с. Рай-Олександрівка Краматорського району Донецької області.

Позивачка та її померлий брат ОСОБА_2 є рідними братом та сестрою.

Факт її спільного проживання з померлим ОСОБА_2 однією сім`єю підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов проживання від 12 березня 2024 року, складений депутатом селищної ради, відомості якого підтверджені сусідами - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також довідками Центру надання адміністративних послуг Голованівської селищної ради Кіровоградської області № 514 від 26 лютого 2024 року та №588 від 15 березня 2024 року.

Позивачка вказує, що весь час і до смерті брата ОСОБА_2 , оскільки вона являється його меншою сестрою, вона перебувала на його утриманні, постійно отримувала від нього допомогу, в тому числі матеріальну, яка була для неї постійним і основним джерелом засобу до існування.

Підтвердженням того, що вона перебувала на утриманні старшого брата, окрім акту обстеження матеріально - побутових умов проживання від 12 березня 2024 року, є також довідка Центру надання адміністративних послуг Голованівської селищної ради Кіровоградської області та копія платіжного документу з банку, який підтверджує перерахування братом їй грошових коштів.

ОСОБА_1 зазначила, що 12 лютого 2024 року на її адресу надійшла письмова відповідь ІНФОРМАЦІЯ_6 на лист щодо можливості призначення їй одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю брата, в якій зазначено про необхідність підтвердження факту її перебування на утриманні загиблого брата ОСОБА_2 .

Позивачка вказує, що становлення факту проживання однією сім`єю з братом та перебування на його утриманні має для неї юридичне значення, оскільки встановить її право на отримання одноразової грошової допомоги.

У відзиві на позов представник відповідача 2 заперечив щодо заявлених позовних вимог. Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 є неналежним відповідачем у даній справі. Вказав, що ОСОБА_1 звернулась до суду про встановлення факту проживання однією сім`єю зі своїм братом ОСОБА_2 , який будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 під час стрілецького бою та артилерійського обстрілу з боку сил рф ІНФОРМАЦІЯ_4 отримав поранення під час виконання бойового завдання та помер від отриманого поранення 02 січня 2023 року. Метою звернення до суду ОСОБА_1 , як зазначено, є необхідність реалізації права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги утриманцям загиблого. Тобто рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги приймає розпорядник бюджетних коштів - Міністерство оборони України. ІНФОРМАЦІЯ_1 не є розпорядником бюджетних коштів, не приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, не має відповідного доручення представляти інтереси Міністерства оборони Україні в даній справі, а тому не є заінтересованою особою по справі, а відповідно не може бути і відповідачем. Метою звернення до суду ОСОБА_1 , як зазначено, є необхідність реалізації права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги утриманцям загиблого. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», наказу МОУ від 25.01.2023 № 45 «Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану», а також згідно статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», - право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Одноразова грошова допомога розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. За статтею 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" утриманцями вважаються члени сім`ї померлого, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Листом від 12 лютого 2024 року №1/1204 ОСОБА_1 надано відповідь на її заяву, з якою вона звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо можливого призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі брата. У відповіді позивачу повідомлено, що документи, надіслані нею до ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо можливого призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі брата, не можуть бути розглянуті, оскільки на час звернення вона не підпадає до жодної з категорій осіб зазначених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким передбачена виплата одноразової грошової допомоги, оскільки згідно наданих документів підтверджується факт реєстрації та проживання з загиблим братом ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_2 . Однак сам факт проживання разом з братом не є свідченням того, що вона перебувала на повному його утриманні. Для вирішення питання, щодо можливого призначення ОГД позивачу ОСОБА_1 рекомендовано надати документи, які підтверджують факт перебування на утриманні загиблого брата ОСОБА_2 , який загинув (помер) ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також зазначено, що вимога про надання документів, що підтверджують факт перебування на утриманні загиблого брата ОСОБА_2 виходить не з інтересів ІНФОРМАЦІЯ_6 , а передбачена законодавством. В результаті вивчення наданих доказів, які на думку позивачки підтверджують факти проживання однією сім`єю та її утримання загиблим братом ОСОБА_2 , представник вважає, що вони в достатній мірі не доводять цих фактів (а.с.57-59).

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що надані позивачкою докази не надають підстав для висновку про те, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні померлого ОСОБА_2 . Судом встановлено, що допомога братом сестрі була не постійною, надавалась не лише їй, а й іншим сестрам, що проживали разом у будинку, підтвердження, що саме ОСОБА_2 сплачував комунальні послуги суду не надані.

Крім того, суд вважав, що позивачка, її сестри та брат, зареєстровані в одному будинку, в якому спільно проживали, мали спільні права та обов`язки, право на дане майно та його утримання ніким не оскаржується та не потребує доведення, а тому факт проживання однією сім`єю позивачки з загиблим не потребує встановлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 подала до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2025 року та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування зазначила, що з самого дитинства позивачки її померлий брат повністю утримував її, оскільки вони в ранньому віці стали сиротами. Вказала, що саме брат опікувався її матеріальним забезпеченнм та благом їх житла, де вони спільно проживали та вели спільне господарство.

Позивачка вказала, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги показання свідків, які підтвердили факт перебування на утриманні померлого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник Міністерства оборони України подала письмові пояснення, в яких заперечила щодо задоволення вимог апеляційної скарги.

Зазначила, що позивачкою не надано до суду жодних фотокарток та інших документів, що могли б свідчити про спільне проживання. Не долучено і квитанцій щодо сплати комунальних платежів, здійснення переказів грошових коштів, на які посилається позивачка. Відтак, доводи ОСОБА_1 , що вона перебувала на утриманні рідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 від вогнепальних поранень тулубу внаслідок військових дій під час стрілецького бою та артилерійського обстрілу з боку сил рф у м. Соледар Бахмутського району Донецької області є необґрунтованими.

Вказала, що позивачка не надала до суду належних та допустимих доказів того, що вони з братом були пов`язані спільним побутом й мали взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Таким чином відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції у цій справі (а.с.171-176 том 1).

Щодо участі учасників справи в судовому засіданні.

17 червня 2025 року від позивачки на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с. 170).

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а.с.166-167).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Згідно сповіщення сім`ї №34 від 04 січня 2023 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 сповістив ОСОБА_3 про те, що її брат, солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , водій мінометного взводу військової частини НОМЕР_1 під час стрілецького бою та артилерійського обстрілу з боку сил рф у м. Соледар Бахмутського району Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_4 отримав поранення при виконанні бойового завдання з здійснення заходів з національної безпеки і оборони України, відсічі і стримування збройної агресії, помер від отриманого поранення 02 січня 2023 року в медичному пункті підрозділу у с. Рай-Олександрівка Краматорського району Донецької області (а.с.12).

Відповідно до довідки про причину смерті №107 від 03 січня 2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 від вогнепальних кульових поранень тулубу внаслідок військових дій (а.с.12).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 10 січня 2023 року складено актовий запис №2 Голованівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.15).

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_8 №1/1204 від 12 лютого 2024 року, повідомлено ОСОБА_1 на її звернення від 09 лютого 2024 року щодо можливого призначення одноразової грошової допомоги у разі загиблої брата вказано, що документи надіслані до них щодо можливого призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі брата не можуть бути розглянуті так як на даний час вона не підпадає до жодної з категорій осіб зазначених у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким передбачена виплата одноразової грошової допомоги. Рекомендовано надати документи, які підтверджують факт перебування на утриманні загиблого брата, оскільки сам факт проживання разом з братом не є свідченням того, що вона перебувала на повному його утриманні (а.с.16-17).

З копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 слідує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є рідними братом та сестрою, їх батьками вказані - батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_7 (а.с.18-19).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 від 12 березня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 проживали разом за вказаною адресою. ОСОБА_2 був зареєстрований та по день смерті разом з сестрою ОСОБА_10 , яка з народження по теперішній час проживає з сестрами за вказаною адресою, та у якої на утриманні перебуває малолітня донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 проживали єдиною родиною, вели спільний домашній бюджет. Сестри знаходились на утриманні брата, який сплачував житлово-комунальні послуги, купував продукти харчування, одяг, взуття та інші необхідні речі (а.с.20.)

Відповідно до довідки ЦНАП Голованівської селищної ради №588 від 15 березня 2024 року ОСОБА_1 згідно акта обстеження проживає за адресою АДРЕСА_2 і знаходилася на утриманні брата ОСОБА_2 (а.с.21).

Згідно платіжної інструкції Р24А582833304F67333 від 09 грудня 2022 року, ОСОБА_2 перерахував кошти ОСОБА_1 у розмірі 7 035,18 грн.

Відповідно до довідки ЦНАП Голованівської селищної ради №513 від 26 лютого 2024 року, до складу сім`ї ОСОБА_1 входять сестри ОСОБА_9 , 2001 року народження, ОСОБА_8 , 1999 року народження та донька ОСОБА_11 , 2022 року народження (а.с.23).

Згідно довідки ЦНАП Голованівської селищної ради №514 від 26 лютого 2024 року, в житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 був зареєстрований та проживав ОСОБА_2 з 21.02.1991 по день смерті разом з сестрами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , неповнолітні та малолітні особи, непрацездатні та недієздатні, а також обмежено недієздатні за вказаною адресою не зареєстровані і не проживають (а.с.25).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , батьками ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_13 є ОСОБА_12 та ОСОБА_1 (а.с.24).

Згідно довідки управління соціального захисту населення Голованівської РДА від 02 лютого 2024 року, ОСОБА_1 отримує щомісячно одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини у розмірі 860 грн (а.с.26).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 , виданої 29 лютого 2024 року №10/06-23, остання працює у КНП «Голованівська ЦРЛ» на посаді сестри медичної, відповідно до наказу №303-К від 21 вересня 2022 року знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до трьох років з 29 вересня 2022 року по 27 липня 2025 року (а.с.28).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що сім`я ОСОБА_13 проживає з ним по сусідству, в неї був старший брат ОСОБА_14 , її батьки померли 20 років тому. ОСОБА_14 піклувався за своїх сестер, робив їм подарунки, які купував за зароблені ним кошти. Сім`я складалась з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні суду пояснила, що ОСОБА_1 знає, оскільки проживає неподалік по сусідству. Батьки померли давно, не пам`ятає коли. Діти жили всі разом. ОСОБА_14 казав, що він допомагав сім`ї, своїми коштами, купував продукти харчування, садили спільний город. Також ОСОБА_14 говорив їй, що купив коляску для дитини ОСОБА_10 . Сім`я жила дружно.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні суду пояснила, що з позивачем товаришує, знає її 4 роки , а ОСОБА_2 знала близько 6-7 років. ОСОБА_13 приходив до магазину купував продукти харчування, розповідав про своїх сестер. Позивачка позичала кошти в неї, оскілки ОСОБА_14 просив її позичати ОСОБА_10 кошти, які потім ОСОБА_14 повертав їй на картку.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні суду пояснила, що позивачка її рідна сестра, з якою вона проживає разом в одному будинку. Вони мала брата ОСОБА_14 , який загинув на війні. Брат забезпечував її та сестру. ОСОБА_10 працювала в лікарні до вагітності, потім пішла у декретну відпустку та залишилась без роботи. Брат сплачував комунальні послуги за будинок, давав гроші сестрі на памперси, продукти харчування, купував одяг, давав гроші ОСОБА_10 . ОСОБА_10 позичила у неї гроші 1-2 тисячі грн, які брат віддав їх їй за сестру коли приїздив у відпустку.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні суду пояснила, що ОСОБА_1 хоче отримати допомогу за загиблого брата ОСОБА_21 . Брат допомагав сестрі у всьому. Коли позивач завагітніла, то ОСОБА_14 її оберігав, платив всі комунальні платежі, купував одяг сестрі та дитині, купив коляску дитині. Робив ремонти в будинку. У всьому підтримував сестру. Про це все їй розповідала ОСОБА_1 . Позивач та ОСОБА_14 жили в одному будинку, який залишився від батьків. Про батька дитини позивачки їй нічого не відомо хто він і де він.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні суду пояснила, що позивачка її рідна сестра, ОСОБА_14 та ОСОБА_10 проживали однією сім`єю, ОСОБА_14 купив дитині коляску, порався по будинку, залишав їй кошти на проживання. Брат був у війську, на її ім`я прийшло сповіщення про його смерть, вона займалась його похованням. 13 000. грн отримала у військовій частині на похорони та 30 000 грн у селищній раді. Ні на які кошти від Держави вона особисто не претендує. Брат та сестра проживали по АДРЕСА_2 . Коли брат приїздив, то залишав їй кошти на проживання. Останній раз купив у хату водонагрівач. Сестра була у декретній відпустці, отримувала лише 860 грн, а тому брат давав їй гроші на проживання.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні суду пояснила, що позивачку знає майже з народження, сім`я складалась з дітей ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 . Їх батьки померли більше 10 років тому. Відносини в сім`ї були дружні. ОСОБА_14 був сестрам як батько, допомагав їм. Коли ОСОБА_10 родила дитину, то ОСОБА_14 купив дитині коляску і різні речі. ОСОБА_10 жила на дитячі гроші. ОСОБА_14 робив ремонти в будинку. В будинку жили ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_10 .

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ) у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції на дату смерті військовослужбовця - ІНФОРМАЦІЯ_4 ) Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Положеннями частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції на дату смерті військовослужбовця - ІНФОРМАЦІЯ_4 ) визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Тобто подія смерті військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби і подія смерті військовослужбовця під час проходження військової служби є визначеними законом підставами для призначення допомоги.

Указана одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.

Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги визначено у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції на дату смерті військовослужбовця - ІНФОРМАЦІЯ_4 ). У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У частинах першій, другій статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У справі, що переглядається, позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим братом ОСОБА_2 та перебування її на утриманні ОСОБА_2 . Вказувала, що вставнолення даного факту необхідно їй для отримання одноразової грошової допомоги після смерті брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 від вогнепальних кульових поранень тулубу внаслідок військових дій.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що надані позивачкою докази не дають підстав для висновку про те, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні померлого ОСОБА_2 . Судом встановлено, що допомога братом сестрі була не постійною, надавалась не лише їй, а й іншим сестрам, які проживали разом у будинку, підтвердження, що саме ОСОБА_2 сплачував комунальні послуги суду не надані.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно із статтею 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини (Постанова Верховного Суду від 15 серпня 2020 року у справі № 588/350/15).

За статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Як визначено у статтях 77-80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша - третя статті 89 ЦПК України).

Для встановлення факту перебування особи на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, що необхідно для отримання заявником разової грошової допомоги, має значення встановлення обставин перебування такої особи на повному утриманні померлого військовослужбовця або одержання від нього допомоги, яка була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

ОСОБА_1 зазначала про те, що проживала зі своїм загиблим братом однією сім`єю, перебувала на його повному утриманні, а також те, що він їй надсилав грошові кошти.

Згідно свідоцтв про народження: серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є рідними братом та сестрою, їх батьками вказані - батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_7 (а.с.18-19).

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_8 №1/1204 від 12 лютого 2024 року, повідомлено ОСОБА_1 щодо її звернення від 09 лютого 2024 року щодо можливого призначення одноразової грошової допомоги у разі загиблої брата вказано, що документи надіслані до них щодо можливого призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі брата не можуть бути розглянуті так як на даний час вона не підпадає до жодної з категорій осіб зазначених у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким передбачена виплата одноразової грошової допомоги. Рекомендовано надати документи, які підтверджують факт перебування на утриманні загиблого брата, оскільки сам факт проживання разом з братом не є свідченням того, що вона перебувала на повному його утриманні (а.с.16-17).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 від 12 березня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 проживали разом за вказаною адресою. ОСОБА_2 був зареєстрований та по день смерті разом з сестрою ОСОБА_10 , яка з народження по теперішній час проживає з сестрами за вказаною адресою, та у якої на утриманні перебуває малолітня донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 проживали єдиною родиною, вели спільний домашній бюджет. Сестри знаходились на утриманні брата, який сплачував житлово-комунальні послуги, купував продукти харчування, одяг, взуття та інші необхідні речі (а.с.20.)

Відповідно до довідки ЦНАП Голованівської селищної ради №588 від 15 березня 2024 року ОСОБА_1 згідно акта обстеження проживає за адресою АДРЕСА_2 і знаходилася на утриманні брата ОСОБА_2 (а.с.21).

Згідно платіжної інструкції Р24А582833304F67333 від 09 грудня 2022 року, ОСОБА_2 перерахував кошти ОСОБА_1 у розмірі 7 035,18 грн.

Відповідно до довідки ЦНАП Голованівської селищної ради №513 від 26 лютого 2024 року, до складу сім`ї ОСОБА_1 входять сестри ОСОБА_9 , 2001 року народження, ОСОБА_8 , 1999 року народження та донька ОСОБА_11 , 2022 року народження (а.с.23).

Згідно довідки ЦНАП Голованівської селищної ради №514 від 26 лютого 2024 року, в житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 був зареєстрований та проживав ОСОБА_2 з 21.02.1991 по день смерті разом з сестрами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , неповнолітні та малолітні особи, непрацездатні та недієздатні, а також обмежено недієздатні за вказаною адресою не зареєстровані і не проживають (а.с.25).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції належно оцінив надані позивачкою докази та пояснення свідків у їх сукупності, і правильно виснував про відсутність підстав вважати, що позивачка перебувала на повному утриманні померлого ОСОБА_2 .

Так, зі змісту вказаних документів, зокрема акту обстеження та довідок ЦНАП установлено, що з померлим проживала не тільки ОСОБА_1 , а й інші сестри. Крім того, померлий ОСОБА_2 допомагав коштами усім своїм сестрам.

Доказами, наявними у матеріалах доводиться, що позивачка є повнолітньою, працездатною та працевлаштованою, лише з 29 вересня 2022 року по 27 липня 2025 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Згідно довідки управління соціального захисту населення Голованівської РДА від 02 лютого 2024 року, ОСОБА_1 отримує щомісячно одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини у розмірі 860 грн (а.с.26).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , батьками ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_13 є ОСОБА_12 та ОСОБА_1 (а.с.24), тобто відсутні підстави вважати позивачку одинокою матір`ю.

У матеріалах справи відсутні докази щодо перебування позивачки у шлюбних відносинах, не отримання нею інших виплат, зокрема аліментів на доньку ОСОБА_24 від батька ОСОБА_12 .

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, співвідношення розмірів допомоги, яку позивачка отримувала від ОСОБА_2 , та інших одержуваних нею доходів встановити неможливо, оскільки такі докази позивачкою не подані.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачкою не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт перебування її на повному утриманні свого покійного брата ОСОБА_2 або одержання від нього допомоги, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скаргп підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення, підстави для розподілу судових витрат, передбачені ст. 141 ЦПК - відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 30.06.2025.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко