К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року місто Київ

справа № 372/404/17

апеляційне провадження № 22-ц/824/11554/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Стрижеуса А.М.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Тиханського О.Б., у справі за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про витребування земельних ділянок,

в с т а н о в и в :

В лютому 2017 року заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Київське лісове господарство» (далі - ДП «Київське лісове господарство») звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та у постійне користування ДП «Київське лісове господарство» з незаконного володіння ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровими № № :06:006:0016, :06:006:0010, :06:002:0017, :06:002:0015, :06:002:0013, :06:003:0096, :06:003:0094, :06:003:0072, :06:003:0088, :06:003:0087, :06:003:0090 загальною площею 12,6000 га.

В обґрунтування вимог вказував, що головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні від 23 січня 2013 року № 0000148 за ознаками злочинів, передбачених частинами третьою, четвертою статті 358, частиною четвертою статті 190, частиною третьою статті 209, частинами другою, третьою статті 358, частиною другою статті 364, частиною другою статті 366, частиною першою статті 255 КК України.

Під час проведення досудового розслідування установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали наступні договори, які посвідчені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_11.: договір від 23 жовтня 2007 року, який зареєстрований у реєстрі за № 13646, купівлі-продажу земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 1,4000 га із кадастровим номером :06:006:0016, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області; договір від 23 жовтня 2007 року, який зареєстрований у реєстрі за № 13666, купівлі-продажу земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 1,4000 га із кадастровим номером :06:006:0010, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області; договір від 23 жовтня 2007 року, який зареєстрований у реєстрі за № 13661, купівлі-продажу земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,8000 га із кадастровим номером :06:002:0017, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області; договір від 23 жовтня 2007 року, який зареєстровано в реєстрі за № 13641, купівлі-продажу земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 1,0000 га із кадастровим номером :06:002:0015, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області; договір від 23 жовтня 2007 року, який зареєстрований у реєстрі за № 13631, купівлі-продажу земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,8000 га із кадастровим номером :06:002:0013, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області; договір від 23 жовтня 2007 року, який зареєстрований у реєстрі за № 13636, купівлі-продажу земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,6000 га із кадастровим номером :06:003:0098, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області; договір від 23 жовтня 2007 року, який зареєстрований у реєстрі за № 13611, купівлі-продажу земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,6000 га із кадастровим номером :06:003:0097, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області; договір від 23 жовтня 2007 року, який зареєстрований у реєстрі за № 13616, купівлі-продажу земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,6000 га із кадастровим номером :06:003:0096, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області; договір від 23 жовтня 2007 року, який зареєстрований у реєстрі за № 13671, купівлі-продажу земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 1,0000 га із кадастровим номером :06:003:0094, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області; договір від 23 жовтня 2007 року, який зареєстрований у реєстрі за № 13656, купівлі-продажу земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,8000 га із кадастровим номером :06:003:0090, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області; договір від 23 жовтня 2007 року, який зареєстрований у реєстрі за № 13651, купівлі-продажу земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 1,4000 га із кадастровим номером :06:003:0088, яка розташована в смт Козин Обухівського району, Київської області; договір від 23 жовтня 2007 року, який зареєстрований у реєстрі за № 13626, купівлі-продажу земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 1,4000 га із кадастровим номером :06:003:0087, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області; договір від 23 жовтня 2007 року, який зареєстрований у реєстрі за № 13621, купівлі-продажу земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,8000 га із кадастровим номером :06:003:0072, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області.

На підставі вказаних договорів купівлі-продажу ОСОБА_1 отримав державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :06:006:0016; :06:006:0010; :06:002:0017; :06:002:0015; :06:002:0013; :06:003:0094; :06:003:0090; :06:003:0088; :06:003:0087; :06:003:0072.

За результатами об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами: :06:003:0098, :06:003:0097, :06:003:0096 ОСОБА_1 отримав державний акт серії ЯЕ № 954891 від 02 листопада 2007 року на право власності на земельну ділянку загальною площею 1,8000 га із кадастровим номером :06:003:0096.

Вказував, що під час проведення досудового розслідування установлені порушення вимог земельного та лісового законодавства при укладенні договорів купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . В ході розслідування кримінального провадження від 23 січня 2013 року № 0000148 установлено, що вказані як підстава набуття ОСОБА_3 права власності на спірні земельні ділянки, договори купівлі-продажу в 2004 році останнім не укладались, що підтверджується протоколами допитів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , поданими нотаріусом ОСОБА_11 звітами про вчинені нотаріальні дії, а також вилученими під час досудового розслідування у ОСОБА_12 реєстрів вчинених нотаріальних дій нотаріуса ОСОБА_11 за період з 16 січня 2004 року до 22 квітня 2004 року, які нібито викрадені в останньої. Крім того заявка на друк державних актів на право власності серії ЯА № № 864702, 864683, 574715, 864679, 864700, 574716, 864680, 864678 від 10 червня 2004 року, № № 864695, 864699, 864698, 864696, 574716 від 11 червня 2004 року була подана Держкомземом України лише 02 вересня 2005 року, що вказує на неможливість їх видачі у 2004 році.

Також установлено, що державні акти вказаної серії Головним управлінням Держкомзему у Київській області видані на Управління земельних ресурсів у Миронівському районі за накладною від 22 грудня 2005 року № 141 Миронівським відділом земельних ресурсів. 14 липня 2006 року вказані бланки державних актів передані Миронівському районному центру ДЗК на підставі накладної № 21. Звіти про використання Миронівським районним центром ДЗК вказаних бланків державних актів до Миронівського відділу земельних ресурсів не надходили, що підтверджується допитами співробітників.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що спірні земельні ділянки ніколи не знаходились в межах смт Козин, а розташовані орієнтовно в 3 км від меж вказаного населеного пункту, що підтверджується інформацією Козинської селищної ради, схемою формування селищної ради та іншими графічними матеріалами. Водночас спірні земельні ділянки в силу положень статей 19, 57, 84 ЗК України та статті 5 ЛК України, відносились до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовувались для ведення лісового господарства в порядку, визначеному ЛК України. Так, згідно з інформацією ДП «Київське лісове господарство», викладеної в листі від 30 листопада 2011 року № 02-1008, спірні земельні ділянки відносяться до земель лісового фонду Козинського лісництва, розміщені в кварталах 10, 14, 15, 18, 19, 20, 24 на території Козинської селищної ради.

Прокурор також вказував на те, що рішення про вилучення та розпорядження спірними земельними ділянками лісогосподарського призначення мав право приймати лише Кабінет Міністрів України. Крім того при набутті права власності відповідачем на спірні земельні ділянки змінено їх цільове призначення із земель лісогосподарського призначення на землі для ведення підсобного селянського господарства. Зміна цільового призначення спірних земельних ділянок відбулась з порушенням частини першої статті 20 та статті 207 ЗК України, а саме - без прийняття компетентним органом відповідного рішення, за відсутності згоди спеціально уповноваженого органу у сфері лісових ресурсів - Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства та без нарахування і сплати втрат лісогосподарського виробництва у зв`язку з вилученням лісових земель для нелісогосподарських потреб.

Таким чином ОСОБА_3 на час укладення договорів купівлі-продажу від 23 жовтня 2007 року спірних земельних ділянок - не був їх власником. Земельні ділянки мають бути витребувані із незаконного володіння відповідача на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та у постійне користування ДП «Київське лісове господарство».

Обухівський районний суд Київської області рішенням від 31 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовив.

Апеляційний суд Київської області постановою від 20 березня 2018 року апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, ДП «Київське лісове господарство» залишив без задоволення. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2017 року залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 28 серпня 2019 року касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнив частково. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 20 березня 2018 року скасував. Передав справу № 372/404/17 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обухівський районний суд Київської області ухвалою від 02 листопада 2020 року позов заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, ДП «Київське лісове господарство» залишив без розгляду.

Київський апеляційний суд постановою від 21 листопада 2021 року апеляційну скаргу керівника Київської обласної прокуратури задовольнив. Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2020 року скасував, справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року позов задоволено. Витребувано на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 земельні ділянки із кадастровими номерами :06:006:0016, :06:006:0010, :06:002:0017, :06:002:0015, :06:002:0013, :06:003:0096, :06:003:0094, :06:003:0072, :06:003:0088, :06:003:0087, :06:003:0090 загальною площею 12,6000 га.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що судом не враховано правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 15 березня 2023 року в справі № 372/1629/17, яким розглядалось питання застосування строку позовної давності в аналогічній справі, яка обумовлена обставинами розслідування того ж кримінального провадження та вимогами прокурора щодо земельних ділянок в одному ж масиві з тими, що є предметом спору в оскаржуваному рішенні.

Також зазначав, що прокурор обґрунтовує позов посиланням виключно на матеріали кримінального провадження, яке фактично триває. Хоча кримінальну справу було вперше порушено ще у березні 2008 року, досудове розслідування тривало з перервами 9,5 років, а обвинувальний акт направлено до суду у вересні 2017 року. Документи, зібрані (створені) стороною держави в особі правоохоронних органів, містять фактичний матеріал, який беззаперечно свідчить про те, що державі в особі її компетентних працівників, найперше працівників органів прокуратури, було відомо про всі істотні обставини спірних правовідносин ще з кінця 2007 року - першої половини 2008 року.

Вказував, що при ухваленні рішення судом не взято до уваги документи, надані відповідачем, не розглянуто доводів відповідача про те, що Кабінет Міністрів України, поза всяким сумнівом, впродовж трирічного строку позовної давності від листопада 2007 року мав об`єктивну можливість довідатись про порушення свого права та про осіб, які це право порушили.

З постанови слідчого від 31 липня 2008 року про закриття кримінальної справи № 49-976 та постанови слідчого від 06 грудня 2010 року про повторне закриття цієї ж справи вбачається, що позивачам (органам державної влади у підпорядкуванні Кабінету Міністрів України) було відомо з 2008 року про всі факти, якими прокурор обґрунтовував позов, що випливає з того факту, що в кримінальній справі № 49-976 в першій половині 2008 року були допитані керівники ДП «Київський лісгосп» та керівники органів державної виконавчої влади в галузі лісового господарства та у галузі земельних відносин.

Посилався на рішення ЄСПЛ «Волков проти України» від 09 січня 2013 року, постанови Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 911/3721/16, від 12 квітня 2018 року в справі № 369/6772/15-ц, Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року в справі № 488/2807/17, Верховного Суду від 15 березня 2023 року в справі № 372/1629/17.

Вважає, що прокурор, ДП «Київське лісове господарство», Київське обласне управління лісового та мисливського господарства Держкомлісгоспу України та Київське обласне управління земельних ресурсів Держземагентства України пропустили строк позовної давності, однак судом безпідставно та невмотивовано відмовлено у застосуванні позовної давності, адже позов подано майже через дев`ять років, а не в межах трьох років, як передбачено ст. 257 ЦК України.

Київський апеляційний суд постановою від 22 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року скасував та прийняв нову постанову, якою відмовив у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 09 квітня 2025 року касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Так, у вказаній постанові касаційної інстанції зазначено, що суд апеляційної інстанції не звернув належної уваги на те, що у цій заяві прокурор зазначав, що про факт внесення недостовірних відомостей у програмний комплекс «Кадастровий офіс» щодо спірних земельних ділянок, які в дійсності не вилучалися із державної власності, прокурору стало відомо із висновку комп`ютерно-технічної експертизи від 22 грудня 2016 року № 302/2, проведеної в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000148 від 23 січня 2013 року, внаслідок чого про наявні порушення вимог закону та необхідність їх захисту в судовому порядку прокурору стало відомо лише у 2016 році за результатами опрацювання матеріалів вказаного кримінального провадження, що є об`єктивними обставинами, пов`язаними зі складнощами своєчасного виявлення порушень земельного законодавства та інтересів держави.

З огляду на викладене апеляційний суд:

- не врахував, що позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;

- не встановив час, коли довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися прокурор (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення інтересів держави (часу виявлення доказів на підставі яких прокурор довідався чи повинен був довідатись про те, що ОСОБА_3 на час укладення договорів із відповідачем не був власником спірних земельних ділянок).

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про те, що прокурором пропущений строк звернення до суду щодо позовної вимоги про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 спірних земельних ділянок є передчасним.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_14 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор Холоденко А.С. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення прокурора та представника відповідача, перевіривши рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши висновки суду касаційної інстанції саме у даній справі, в зв`язку з яким скасовано постанову апеляційного суду, які є обов`язковими для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що відповідно до листа заступника Генерального прокурора України від 22 вересня 2016 року прокуратурі Київської області доручено пред`являти позов в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, ДП «Київське лісове господарство» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсними державних актів, витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння площею 12,6 га.

23 січня 2013 року головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України порушено кримінальне провадження від 23 січня 2013 року № 0000148 за ознаками злочинів, передбачених частинами третьою, четвертою статті 358, частиною четвертою статті 190, частиною третьою статті 209, частинами другою, третьою статті 358, частиною другою статті 364, частиною другою статті 366, частиною першою статті 255 КК України.

23 жовтня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив та сплатив грошову суму за земельну ділянку площею 14 000 кв. м, розташовану на території: смт Козин, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:006:0016, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_11., та зареєстровано в реєстрі за № 13646.

23 жовтня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив та сплатив грошову суму за земельну ділянку площею 14 000 кв. м, розташовану на території: смт Козин, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:006:0010, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_11. та зареєстровано в реєстрі за № 13666.

23 жовтня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив та сплатив грошову суму за земельну ділянку площею 8 000 кв. м, розташовану на території: смт Козин, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:002:0017, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_11. та зареєстровано в реєстрі за № 13661.

23 жовтня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив та сплатив грошову суму за земельну ділянку площею 10 000 кв. м, розташовану на території: смт Козин, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:002:0015, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстровано в реєстрі за № 13641.

23 жовтня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив та сплатив грошову суму за земельну ділянку площею 8 000 кв. м, розташовану на території: смт Козин, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:002:0013, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_11. та зареєстровано в реєстрі за № 13631.

23 жовтня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив та сплатив грошову суму за земельну ділянку площею 6 000 кв. м, розташовану на території: смт Козин, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:003:0098, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_11, та зареєстровано в реєстрі за № 13636.

23 жовтня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив та сплатив грошову суму за земельну ділянку площею 6 000 кв. м, розташовану на території: смт Козин, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:003:0097, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_11. та зареєстровано в реєстрі за № 13611.

23 жовтня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив та сплатив грошову суму за земельну ділянку площею 6 000 кв. м, розташовану на території: смт Козин, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:003:0096, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_11, та зареєстровано в реєстрі за № 13616.

23 жовтня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив та сплатив грошову суму за земельну ділянку площею 10 000 кв. м, розташовану на території: смт Козин, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:003:0094, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстровано в реєстрі за № 13671.

23 жовтня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив та сплатив грошову суму за земельну ділянку площею 8 000 кв. м, розташовану на території: смт Козин, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:003:0090, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстровано в реєстрі за № 13656.

23 жовтня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив та сплатив грошову суму за земельну ділянку площею 14 000 кв. м, розташовану на території: смт Козин, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:003:0088, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстровано в реєстрі за № 13651.

23 жовтня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив та сплатив грошову суму за земельну ділянку площею 14 000 кв. м, розташовану на території: смт Козин, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:003:0087, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстровано в реєстрі за № 13626.

23 жовтня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив та сплатив грошову суму за земельну ділянку площею 8 000 кв. м, розташовану на території: смт Козин, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:003:0072, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстровано в реєстрі за № 13621.

02 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав державний акт серії ЯЕ № 954890 на земельну ділянку площею 1,4000 га, що розташована на території смт Козин Обухівського району Київської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :06:006:0016.

02 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав державний акт серії ЯЕ № 954881 на земельну ділянку площею 1,4000 га, що розташована на території смт Козин Обухівського району Київської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :06:006:0010.

02 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав державний акт серії ЯЕ № 954888 на земельну ділянку площею 0,8000 га, що розташована на території смт Козин Обухівського району Київської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :06:002:0017.

02 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав державний акт серії ЯЕ № 954885 на земельну ділянку площею 1,0000 га, що розташована на території смт Козин Обухівського району Київської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :06:002:0015.

02 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав державний акт серії ЯЕ № 954883 на земельну ділянку площею 0,8000 га, що розташована на території смт Козин Обухівського району Київської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :06:002:0013.

02 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав державний акт серії ЯЕ № 954891 на земельну ділянку площею 1,8000 га, що розташована на території смт Козин Обухівського району Київської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :06:003:0096.

02 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав державний акт серії ЯЕ № 954889 на земельну ділянку площею 1,0000 га, що розташована на території смт Козин Обухівського району Київської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :06:003:0094.

02 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав державний акт серії ЯЕ № 954887 на земельну ділянку площею 0,8000 га, що розташована на території смт Козин Обухівського району Київської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :06:003:0090.

02 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав державний акт серії ЯЕ № 954886 на земельну ділянку площею 1,4000 га, що розташована на території смт Козин Обухівського району Київської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :06:003:0088.

02 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав державний акт серії ЯЕ № 954884 на земельну ділянку площею 1,4000 га, що розташована на території смт Козин Обухівського району Київської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :06:003:0087.

02 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав державний акт серії ЯЕ № 954882 на земельну ділянку площею 0,8000 га, що розташована на території смт Козин Обухівського району Київської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :06:003:0072.

За результатами об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами: :06:003:0098, :06:003:0097, :06:003:0096 ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯЕ № 954891 від 02 листопада 2007 року на право власності на земельну ділянку загальною площею 1,8000 га із кадастровим номером :06:003:0096.

Згідно з договорами купівлі-продажу спірних земельних ділянок від 23 жовтня 2007 року, які уклали ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 був власником земельних ділянок на підставі державних актів на право власності на землю ЯА № № 864702, 864683, 574715, 864679, 864700, 574716, 864680, 864678 від 10 червня 2004 року, № № 864695, 864699, 864698, 864696, 574716 від 11 червня 2004 року, виданих ким, в договорах не вказано, а зазначено лише, що на підставі договорів купівлі-продажу № № 2986, 2988, 2974, 2964, 2962, 2980, 2978, 2976, 2966, 2972, 2958, 2954, 2960 від 31 березня 2004 року.

Відповідно до протоколів допиту ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , поданими нотаріусом ОСОБА_11 звітами про вчинені нотаріальні дії, та реєстрів вчинених нотаріальних дій нотаріуса ОСОБА_11 за період з 16 січня 2004 року до 22 квітня 2004 року вказані договори купівлі-продажу в 2004 році як підстава набуття ОСОБА_3 права власності на спірні земельні ділянки не укладались.

Згідно з листом Київського обласного управління лісового та мисливського господарства від 07 грудня 2007 року на ім`я Генеральної прокуратури України повідомлено, що на вказані в листі земельні лісові ділянки, які відносяться до земель лісогосподарського призначення ДП «Київське лісове господарство» (Козинське лісництво), розташованих в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, погодження на можливість вилучення та зміни цільового призначення з наступним використанням для нелісогосподарських потреб, Київським обласним управлінням лісового та мисливського господарства не надавались.

Відповідно до листа ДП «Київське лісове господарство» від 07 грудня 2007 року № 02-2395 на ім`я Генеральної прокуратури України повідомлено, що погодження на вилучення земельних ділянок лісового фонду Козинського лісництва не надавались.

Згідно з листом Головного управління Держкомзему у Київській області від 30 січня 2012 року № 07-03-1/1842 встановлено, що державні акти на право власності на землю серії ЯА № № 864702, 864683, 574715, 864679, 864700, 574716, 864680, 864678 від 10 червня 2004 року, № № 864695, 864699, 864698, 864696, 574716 від 11 червня 2004 року Головним управлінням Держкомзему у Київській області видані на Управління земельних ресурсів у Миронівському районі за накладною від 22 грудня 2005 року № 141, а заявка на друк державних актів на право власності на землю серії ЯА № № 864702, 864683, 574715, 864679, 864700, 574716, 864680, 864678 від 10 червня 2004 року, № № 864695, 864699, 864698, 864696, 574716 від 11 червня 2004 року, подана Держкомземом України лише 02 вересня 2005 року, що свідчить про неможливість їх видачі у 2004 році.

Відповідно до листа ДП «Київське лісове господарство» від 13 лютого 2013 року № 02-145 на ім`я старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України, земельні лісові ділянки Козинського лісництва (квартал 10, 14, 15, 18, 19, 20, 24) знаходяться в користуванні ДП «Київський лісове господарство» відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2003 року (проект організації та розвитку лісового господарства Козинського лісництва, планшетів, планів лісонасаджень). Вказані квартали розміщені на планшеті № 1, площа планшету 1009 га. Вказані матеріали виготовляються та передаються проектною організацією ВО «Укрдержліспроект» для користування при веденні лісового господарства відповідно до накладної щодо прийомки матеріалів.

Також з протоколів допиту співробітників Миронівського відділу земельних ресурсів встановлено, що Миронівським відділом земельних ресурсів 14 липня 2006 року вказані бланки державних актів передані Миронівському районному центру ДЗК на підставі накладної № 21. Звіти про використання Миронівським районним центром ДЗК вказаних бланків державних актів до Миронівського відділу земельних ресурсів не надходили.

Відповідно до інформації Козинської селищної ради, схеми формування селищної ради та графічних матеріалів, встановлено, що спірні земельні ділянки ніколи не знаходились в межах смт Козин, а розташовані орієнтовно в 3 км від меж вказаного населеного пункту.

Згідно з листом від 30 листопада 2011 року № 02-1008 ДП «Київське лісове господарство» спірні земельні ділянки відносяться до земель лісового фонду Козинського лісництва (планшет № 1), розміщені в кварталах 10, 14, 15, 18, 19, 20, 24 на території Козинської селищної ради.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірні земельні ділянки відносяться до лісових земельних ділянок, які вибули з державної власності всупереч законодавству та волі держави в особі уповноваженого на те органу, що свідчить про порушення прав держави і необхідність їх захисту у обраний прокурором спосіб.

Позовна давність позивачами та прокурором не пропущена, оскільки Кабінету Міністрів України про факт таких порушень стало відомо у 2017 році, відтак позов підлягав до задоволення, а підстав для застосування строку позовної давності в судовому засіданні не встановлено.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

У справі, що переглядається, суди встановили, що спірні земельні ділянки є землями лісового фонду та віднесені до категорії лісогосподарського призначення.

Частиною другою статті 1 ЛК України (у редакції Кодексу, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

У статті 7 ЛК України закріплено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України).

Статтею 13 ЗК України передбачено, що до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом (частина п`ята статті 116 ЗК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 149 ЗК України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, зокрема, ліси площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою-восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 ЗК України (частина дев`ята статті 149 ЗК України).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (частина перша статті 388 ЦК України).

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц зазначено, що у спорах стосовно земель лісогосподарського призначення, прибережних захисних смуг, інших земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, стаття 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України). Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, без належного дозволу уповноваженого на те органу може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля.

В силу об`єктивних, видимих природних властивостей земельної ділянки, фізичні особи-відповідачі, проявивши розумну обачність, могли та повинні були знати про те, що ця ділянка належить до земель лісогосподарського призначення (див. близькі за змістом висновки, висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 372/2180/15-ц, від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц і від 30 травня 2018 року у справі № 469/1393/16-ц).

З огляду на викладене загальний інтерес у контролі за використанням земельної ділянки за цільовим призначенням для гарантування безпечності довкілля та непогіршення екологічної ситуації у цій справі переважає приватний інтерес особи у збереженні земельної ділянки у власності.

Встановивши, що рішення щодо вилучення та зміни цільового призначення спірних земельних ділянок лісогосподарського призначення повноважний орган не приймав, ОСОБА_3 право власності на ці земельні ділянки в установленому законом порядку не набув, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що такі земельні ділянки вибули з володіння держави поза її волею, тому позовні вимоги прокурора про їх витребування є обґрунтованими.

Крім того, при набутті права власності відповідачем на спірні земельні ділянки змінено їх цільове призначення із земель лісогосподарського призначення на землі для ведення підсобного селянського господарства. Зміна цільового призначення спірних земельних ділянок відбулась з порушенням частини першої статті 20 та статті 207 ЗК України, а саме без прийняття компетентним органом відповідного рішення, за відсутності згоди спеціально уповноваженого органу у сфері лісових ресурсів, та без нарахування і сплати втрат лісогосподарського виробництва у зв`язку з вилученням лісових земель для нелісогосподарських потреб.

Апеляційна скарга не містить доводів про помилковість висновків суду, що такі земельні ділянки вибули з володіння держави поза її волею з порушенням земельного законодавства.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 заявив про застосування наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

На віндикаційні позови держави та територіальних громад (в особі органів державної влади та місцевого самоврядування відповідно) поширюється загальна позовна давність.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Виходячи зі змісту статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Усталеним у практиці Верховного Суду є підхід до застосування правила статті 261 ЦК України, за яким початок перебігу позовної давності у правовідносинах, що регулюються статтею 388 ЦК України, пов`язується із моментом, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (див. постанову Верховного Суду від 04 квітня 2024 року у справі № 442/5872/21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) зазначено, що в разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган (пункти 46, 48, 65-66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 (провадження № 14-183цс18) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду вважає, що якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-1852цс16 і Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц та від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц).

Колегія суддів зазначає, що факт порушення кримінальної справи не може свідчити про те, що саме з цієї дати прокурор міг дізнатися, що спірні земельні ділянки незаконно вибули з власності держави.

Порушення кримінальної справи свідчить лише про початок процедури розслідування кримінального правопорушення, натомість обставини щодо укладення оспорюваних договорів стали відомі на наступних стадіях розслідування цього кримінального правопорушення.

Встановлено, що Києво-Святошинською місцевою прокуратурою під час першого розгляду справи судом першої інстанції 26 травня 2017 року подавалось клопотання про визнання поважними причин пропуску позовної давності, в якому прокурор зазначав, що про факт внесення недостовірних відомостей у програмний комплекс «Кадастровий офіс» щодо спірних земельних ділянок, які в дійсності не вилучалися із державної власності, прокурору стало відомо із висновку комп`ютерно-технічної експертизи від 22 грудня 2016 року № 302/2, проведеної в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000148 від 23 січня 2013 року, внаслідок чого про наявні порушення вимог закону та необхідність їх захисту в судовому порядку прокурору стало відомо лише у 2016 році за результатами опрацювання матеріалів вказаного кримінального провадження, що є об`єктивними обставинами, пов`язаними зі складнощами своєчасного виявлення порушень земельного законодавства та інтересів держави.

Враховуючи, що позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, про факт внесення недостовірних відомостей у програмний комплекс «Кадастровий офіс» щодо спірних земельних ділянок, які в дійсності не вилучалися із державної власності, прокурору стало відомо із висновку комп`ютерно-технічної експертизи від 22 грудня 2016 року № 302/2, проведеної в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000148 від 23 січня 2013 року, внаслідок чого про наявні порушення вимог закону та необхідність їх захисту в судовому порядку прокурору стало відомо лише у 2016 році, а з позовом прокурор звернувся у 2017 році, колегія суддів приходить до висновку, що строк позовної давності не пропущено.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що прокурор, ДП «Київське лісове господарство», Київське обласне управління лісового та мисливського господарства Держкомлісгоспу України та Київське обласне управління земельних ресурсів Держземагентства України пропустили строк позовної давності, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються вищенаведеним.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 15 березня 2023 року в справі № 372/1629/17, яким розглядалось питання застосування строку позовної давності в аналогічній справі, яка обумовлена обставинами розслідування того ж кримінального провадження та вимогами прокурора щодо земельних ділянок в одному ж масиві з тими, що є предметом спору в оскаржуваному рішенні, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не підтримані висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 09 квітня 2025 року у даній справі, якою було скасовано постанову апеляційного суду та направлено справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. Відповідно до ч. 5 ст. 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що прокурор обґрунтовує позов посиланням виключно на матеріали кримінального провадження, яке фактично триває та кримінальну справу було вперше порушено ще у березні 2008 року, що свідчить про обізнаність про порушене право держави, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки факт порушення кримінальної справи не може свідчити про те, що саме з цієї дати прокурор міг дізнатися, що спірні земельні ділянки незаконно вибули з власності держави.

Доводи апеляційної скарги про те, що Кабінет Міністрів України, поза всяким сумнівом, впродовж трирічного строку позовної давності від листопада 2007 року мав об`єктивну можливість довідатись про порушення свого права та про осіб, які це право порушили, колегія суддів відхиляє, оскільки позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор.

Колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент (рішення у справі «RUIZ TORIYA v. SPAINE», заява від 09 грудня 1994 року № 18390/91, § 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі «HIRVISAARI v. FINLAND», заява № 49684/99, § 2).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що строк звернення до суду щодо позовної вимоги про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 спірних земельних ділянок не пропущено, однак помилився, що його відлік (строку позовної давності) починається від моменту коли довідався або міг довідатися Кабінет Міністрів України, тому рішення суду слід змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року змінити, викласти мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: