КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 759/16885/22

номер провадження 22-ц/824/6319/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

представник третьої особи Лещенко М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року /суддя Сенько М.Ф./

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав щодо їхніх дітей - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 128-129/

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати заочне рішення та відмовити у задоволенні позову.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалася на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції порушено ст. 128 ЦПК України через неналежне повідомлення відповідачки про розгляд справи, оскільки повістки поверталися як недоставлені. Наголошувала і на відсутності належних і допустимих доказів обставин, передбачених ст. 164 СК України, для позбавлення батьківських прав; винній поведінці позивача, який чинить психологічний тиск на дітей і перешкоджає спілкуванню з матір`ю. Апелянт також зазначила, що дізналася про рішення лише 14.12.2023, а заява про перегляд заочного рішення була відхилена ухвалою від 14.06.2024.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_4 просив залишити рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Позивач стверджував, що відповідачка була обізнана про розгляд питання позбавлення батьківських прав, оскільки отримувала запрошення на засідання комісії органу опіки, але не з`являлася; самоусунулась від виховання дітей з весни 2021 року, не спілкується з ними та не бере участі в їх утриманні. Позивач також зазначив, що відповідачка має схильність до вживання наркотичних речовин і алкоголю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням рішення про задоволення позову, на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду від 24.01.2022, місце проживання дітей визначено з батьком.

ОСОБА_2 зобов`язана сплачувати аліменти, але станом на 01.10.2022 мала заборгованість 64 041,03 грн.

Орган опіки та піклування (Борщагівська сільська рада) у висновку від 23.05.2023, затвердженому протоколом №6 від 21.06.2023, визнав доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав через ухилення від виховання дітей. За даними органу опіки, відповідачка не спілкується з дітьми з весни 2021 року, не цікавиться їхнім навчанням і розвитком.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ст. 12 ЦПК України, про те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; ст. 13 ЦПК України, про те, що судовий розгляд має бути справедливим і відповідати принципу верховенства права; ст. 76 ЦПК України, про те, що докази повинні містити інформацію щодо предмета доказування; ст. 77 ЦПК України, про те, що належними є докази, які стосуються обставин справи; ст. 78 ЦПК України, про те, що допустимість доказів визначається їх відповідністю закону; ст. 81 ЦПК України, про те, що кожна сторона доводить обставини, на які посилається; ст. 155 СК України, про те, що батьки виконують свої обов`язки спільно, а ухилення від них може бути підставою для позбавлення прав; ст. 164 СК України, про те, що мати або батько можуть бути позбавлені батьківських прав за наявності підстав, зокрема ухилення від виховання дитини.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції керувався висновком органу опіки та піклування про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, характеристиками з місць навчання дітей та актами обстеження умов їх проживання.

Однак, ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про судове засідання, на що посилалась апелянт, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України, судові повістки надсилаються рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручаються під розписку. У матеріалах справи відсутні докази вручення ОСОБА_2 повісток чи позовних матеріалів за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки всі відправлення поверталися як недоставлені з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 41, 65). Згідно з постановою Верховного Суду від 17.11.2022 у справі № 560/5541/20, повернення повістки без відмови адресата чи інших відомостей про його відсутність не свідчить про належне повідомлення. Таким чином, розгляд справи за відсутності відповідачки є порушенням п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, що є безумовною підставою для скасування рішення.

Разом із тим, апеляційний суд, усуваючи порушення процесуального права, провів повторний розгляд справи по суті, оскільки сторони мали можливість особисто надати пояснення та докази. У судовому засіданні апеляційної інстанції за участю представника органу опіки та піклування, було опитано дітей - ОСОБА_5 (17 років) та ОСОБА_6 (13 років), які надали пояснення відповідно до ст. 180 СК України, що передбачає врахування думки дитини при вирішенні питань, які стосуються її життя.

ОСОБА_5 пояснила, що з весни 2021 року не спілкується з матір`ю, оскільки ОСОБА_2 покинула сім`ю і не виявляє бажання підтримувати контакт. Вона зазначила, що мати не телефонує, не вітає її з днем народження та не цікавиться її навчанням у школі чи заняттями в музичному гуртку. ОСОБА_8 підтвердила, що вихованням і утриманням займається батько, який забезпечує її потреби, включно з медичними оглядами та позашкільними заняттями.

ОСОБА_6 також підтвердила, що не бачила матір із весни 2021 року і не отримувала від неї жодних дзвінків чи повідомлень. Вона зазначила, що мати не брала участі в її житті, не цікавилася її здоров`ям, навчанням у школі чи спортивними заняттями. Навпаки, коли мати жила разом з ними вона жорстоко до неї ставилась, била, коли пила водила чоловіків, все це відбувалось коли вона була вдома, оскільки мати перевела її з очного завчання у школі на дистанційне. ОСОБА_9 вказала, що всі матеріальні потреби забезпечує батько, а мати не надавала жодної підтримки.

Ці показання узгоджуються з доводами позивача у відзиві та підтверджуються доказами в матеріалах справи, зокрема характеристиками з місць навчання дітей (а.с. 80-85), довідками з медичних закладів про профілактичні огляди, які організовував позивач (а.с. 86-88), та висновком органу опіки від 23.05.2023 (а.с. 70-75).

Діти пояснили, що не хочуть жити з матір`ю, не спілкуються з нею і бояться спілкуватися за відсутності батька. Позбавлення її батьківських прав, за їхніми словами, буде для них полегшенням, оскільки вони повністю розуміють наслідки такого рішення, роз`яснені судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання дитини.

Згідно з постановою Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 243/13191/19-ц, ухилення від виховання є підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки, тобто свідомого нехтування обов`язками.

У цій справі суд установив, що ОСОБА_2 свідомо не спілкується з дітьми з весни 2021 року, не бере участі в їх вихованні, не цікавиться їхнім розвитком і має заборгованість з аліментів, що свідчить про умисне ухилення. Незважаючи на визначений органом опіки час для спілкування з дітьми, їх не відвідує, пояснюючи це тим, що боїться позивача, водночас не спілкується з дітьми навіть телефоном.

Доводи апелянта про психологічний тиск позивача на дітей та перешкоджання спілкуванню з матір`ю не підтверджені доказами, як того вимагає ст. 81 ЦПК України. Звинувачення у зловживанні наркотичними речовинами та алкоголем, викладені у відзиві позивача, також не були предметом дослідження, оскільки не підтверджені належними доказами (наприклад, медичними висновками чи судовими рішеннями), лише поясненнями самого позивача та дітей, але не є визначальними для вирішення спору, враховуючи інші встановлені обставини.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердила, що з дітьми не спілкується, молодшу доньку, незважаючи на те, що у неї був день народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , зі святом не вітала.

Суд апеляційної інстанції також врахував, що ОСОБА_2 була повідомлена про засідання комісії органу опіки, але не з`явилася, що підтверджується висновком від 23.05.2023 (а.с. 70-75). Однак неналежне повідомлення про судове засідання в суді першої інстанції унеможливило її участь у процесі, що є порушенням ст. 12, 128 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує висновки Верховного Суду, зокрема постанову від 13.07.2022 у справі № 705/3040/18, яка зазначає, що думка дитини не є єдиною підставою для позбавлення батьківських прав, але має враховуватися разом із іншими доказами.

Показання дітей, надані в апеляційному суді, у сукупності з висновком органу опіки, характеристиками та іншими доказами, підтверджують, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав відповідає інтересам дітей, оскільки зміна поведінки відповідачки є малоймовірною з урахуванням поведінки в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через порушення норм процесуального права (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Водночас, враховуючи встановлені обставини та докази, позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню на підставі ст. 164 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року - задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року - скасувати, постановити нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: