КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 липня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/13224/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), Левенця Б. Б., Саліхова В. В.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Гурської Анастасії Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 26 липня 2021 року

у цивільній справі № 362/6188/17 Васильківського міськрайонного суду Київської області

за позовом ОСОБА_2

до Васильківської міської ради Київської області,

ОСОБА_1 ,

Головного управління Держгеокадастру в Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення міської ради, визнання недійсним та скасування рішення Управління Держгеокадастру у Васильківському районі,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, адвокат Гурська А. С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , 17 червня 2025 року безпосередньо до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу. Апеляційна скарга надійшла до Київського апеляційного суду та зареєстрована 18 червня 2024 року.

Також скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого представник апелянта вказує, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи. Вказує, що ОСОБА_1 випадково стало відомо про наявність судової справи №362/6188/17, після чого представником ОСОБА_3 було подано 08.05.2025 до Васильківського міськрайонного суду Київської області заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

20.05.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сініцина О. П. ознайомилась з матеріалами справи, з огляду на що вважає, що останнім днем для подання апеляційної скарги згідно ст. 354 ЦПК України є 19.06.2025.

У підтвердженням того, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, апелянт вказує, що згідно копії паспорту ОСОБА_1 з 16.05.2005 по 13.12.2013 адреса реєстрації його місця проживання АДРЕСА_1 , гуртожиток була. З 14.01.2014 по 14.07.2014 адреса реєстрації була АДРЕСА_2 , а з 10.06.2016 і по сьогодні, у тому числі на дату подання позову, адресою реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 , а отже в тексті позовної заяви була вказана неправильна (неактуальна) адреса реєстрації місця проживання.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи під його підпис, а направлення повідомлень за адресою АДРЕСА_1 не є належними, оскільки з 13.12.2013 ОСОБА_1 був знятий з реєстрації за такою адресою. При цьому суду достовірно було відомо про те, що АДРЕСА_1 не є адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_1 ;

Вказує, що єдиним документом, який підтверджує обізнаність ОСОБА_1 про наявність судової справи № 362/6188/17 є нібито його заява про перенесення судового від 01.02.2021 з відміткою про отримання судом від 02.02.2021 року, що знаходиться на а.с. 206. Однак при детальному вивченні справи, виявлено, що підпис, виконаний в такій заяві не ним, а іншою, невідомою особою, у зв`язку з чим, останній звернувся з заявою про надання висновку експерта. Згідно Висновку експерта Фраймович Людмили № 1259/06/2025 від 06.06.2025 за результатами проведення почеркознавчої експертизи вказано, що в заяві про перенесення судового засідання від 01.02.2021 р. на а.с. 206 том 1 підпис від імені ОСОБА_1 виконаний іншою особою, а не ОСОБА_1 .

У питанні наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України", заява № 24465/04, Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити у контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania)).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03 грудня 2003 року у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia)).

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Отже, встановлення строків звернення до суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності.

Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення 16.01.2021 поштового відправлення (судової повістки на 02.02.2021 о 12 год 30 хв.) ОСОБА_1 за поштовою адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 202), та рекомендоване повідомлення про вручення 14.04.2021 поштового відправлення (судової повістки на 20.04.2021 о 10 год 30 хв.) ОСОБА_1 на поштову адресу: АДРЕСА_3 (а.с. 219).

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Також у матеріалах справи на а.с. 201, 220, 221, наявні оголошення про виклик, що були розміщені на офіційному веб-сайті судової влади України, та з опублікуванням яких, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Наведені докази беззаперечно підтверджують обізнаність ОСОБА_1 про розгляд справи. Апеляційна скарга подана 17.06.2025, через 4 роки після ухвалення судового рішення.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав вважати, що відповідач не був повідомлений про розгляд справи.

Зважаючи на те, що виключні випадки, передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України, для відкриття апеляційного провадження у разі спливу одного року після складення повного тексту рішення суду відсутні, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Гурської Анастасії Сергіївни, в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2021 року з підстав, передбачених п. 4, ч. 1 ст. 358 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 357, 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Гурської Анастасії Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2021 року та повернути апеляційну скаргу особі, що її подала.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов