ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м.Суми

Справа №577/3233/24

Номер провадження 22-ц/816/936/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Ідея Банк»,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, державний виконавець Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романчук Руслан Анатолійович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк»

на додаткове рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 листопада 2024 року, в складі судді Галяна С.В., ухвалене у м. Конотоп,

у с т а н о в и в :

У червні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Мартинюк М.Р. звернулася до відповідача АТ «Ідея Банк» з позовом, в якому просила визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі написи №360 про стягнення з неї на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості в сумі 40700,34 грн та №418 про стягнення з неї на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості в сумі 22617,77 грн, вчинені 13.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 12 вересня 2024 року позовну заяву задовольнив.

Визнано виконавчий напис №360 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості в сумі 40700,34 грн та виконавчий напис № 418 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості в сумі 22617,77 грн, вчинені 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. такими, що не підлягають виконанню.

Стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1817,20 грн.

11 листопада 2024 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області задоволено частково заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Мартинюк М.Р. про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі та стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду, АТ «Ідея Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Мартинюк М. Р. про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не долучено до позовної заяви документів, які б свідчили про отримання позивачем правової допомоги та оплати останнім, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового камсового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Ні позивачем, ні його представником не було зроблено до закінчення судових дебатів/розгляду справи заяви про те, що докази буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Звертається увага на те, що 12.09.2024 р. Конотопський міськрайонний суд Сумської області ухвалив рішення у цій справі, яким вирішив питання про судові витрати позивача, відмовивши йому у стягненні з АТ «Ідея Банк» витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Окрім того, подаючи заяву на додаткове рішення, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подано документи, які були наявні у нього на момент ухвалення рішення від 12.09.2024 р. у даній справі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони повідомлені належним чином, проте в судове засідання не з`явилися, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, так як їх явка є необов`язковою, а позиція кожної сторони є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвалюючи додаткове рішення та задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив з того, що визначений стороною позивача розмір наданих послуг у 10000 грн, зважаючи на складність справи, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, є неспіврозмірним та недоведеним, тому надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, виходячи з фінансового стану сторін, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді в розмірі 3000 грн.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм процесуального права.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать,зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи , а відповідно до ч. 2 цієї статті, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

З матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції інтереси позивача ОСОБА_1 представляв адвокат Мартинюк М. Р. (а.с. 16).

Позивачем у цій справі, серед іншого, у позовній заяві було заявлено до стягнення з АТ «Ідея Банк» понесені судові витрати у розмірі 10000,00 грн ( а.с.1-5).

Із змісту рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 вересня 2024 року, яким було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 , вбачається що судом також було вирішено питання розподілу судових витрат, зокрема суд зазначив, що стороною позивача документально не доведено понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн, а тому відсутні підстави для задоволення стягнення цих витрат.

17 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мартинюк М. Р. звернулася до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 10000 грн витрат на правничу допомогу.

Отже, сторона позивача повторно звернулася до суду щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, не дивлячись на те, що 12 вересня 2024 року за наслідками розгляду даної справи по суті, Конотопським міськрайонним судом Сумської області це питання судом було вирішено.

Так, повторне звернення до суду з вимогою про стягнення судових витрат, які вже були предметом розгляду, є зловживанням процесуальними правами. Це порушує принцип юридичної визначеності та стабільності судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених обставин справи додаткове рішення суду підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на оплату правничої допомоги слід відмовити.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити.

Додаткове рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 листопада 2024 року скасувати.

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мартинюк Марії Русланівни про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов