Справа № 191/330/25
Провадження № 2/191/174/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Силкіної О.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засідання в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 24 липня 2021 року в особистому кабінеті на офіційному сайті ТОВ «Мілоан» відповідач ОСОБА_1 подала заявку на отримання кредиту №100963380. ТОВ «Мілоан» направило відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердила прийняття умов кредитного договору. До укладення кредитного договору відповідач отримала його примірник, ознайомилася з його умовами та Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан», які розміщені на офіційному сайті Товариства. На підставі кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 12000,00 грн. на строк 30 днів з кінцевим терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 23 серпня 2021 року. Проценти за користування кредитом складають 36.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

12 листопада 2021 року відповідно до Договору відступлення прав вимоги №13Т ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №100963380 від 24 липня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс» і таким чином позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

Відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим має заборгованість в загальному розмірі 48036,00 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту становить 12000,00 грн., заборгованість за відсотками становить 36036,00 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену заборгованість за кредитним договором, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві зазначив можливість розгляду справи без його участі і надав згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнали, окрім відсотків за користування кредитом.

Представник відповідача Солод В.М. надав суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що у наданому позивачем до суду кредитному договорі, паспорті споживчого кредиту, графіку платежів відсутній електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором, що унеможливлює встановленню факту укладення відповідачем кредитного договору. Також платіжне доручення №30266805 від 24 липня 2021 року, на яке посилається позивач в підтвердження факту передачі грошових коштів відповідачу в розмірі 12000,00 грн., не містить таких обов`язкових реквизитів первинного документа як найменування банку, від імені якого складений документ, посаду особи, відповідальної за здійснення операції та правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка мбрала участь у здійсненні операції. Крім того, ані кредитний договір, ані графік платежів як додаток до нього не містять реквізитів банківського рахунку, на який ТОВ «Мілоан» мало перерахувати кредитні кошти в сумі 12000,00 грн. відповідачу. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» і ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №100963380, відповідно до умов якого відповідач отрималаотримала кредит в розмірі 12000,00 грн. строком на 30 днів з кінцевим терміном повернення 23 серпня 2021 року. Проценти за користування кредитом складають 36.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Факт укладення кредитного договору підтверджується копією договору про споживчий кредит №100963380 від 24 липня 2021 року; копією Паспорту споживчого кредиту №100963380.

Згідно копії платіжного доручення №30266805 від 24 липня 2021 року відповідач ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Мілоан» кредитні кошти в розмірі 12000,00 грн.

Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення кредиту відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим має заборгованість в загальному розмірі 48036,00 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту становить 12000,00 грн., заборгованість за відсотками становить 36036,00 грн.

12 листопада 2021 року відповідно до Договору відступлення прав вимоги №13Т ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №100963380 від 24 липня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс» і таким чином позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов кредитного договору.

Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеної заборгованості, оскільки кредитний договір укладений у спосіб, визначений чинним законодавством й фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, тому ТОВ «Діджи Фінанс» вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, яка в подальшому перейшла до нового кредитора.

Викладені представником позивача у відзиві на позовну заяву обставини суд вважає необгрунтованими.

Так, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідач ОСОБА_1 у письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги вона визнає окрім відсотків за користування кредитом.

Таким чином, сама відповідач підтвердила, що вона дійсно укладала з ТОВ «Мілоан» кредитний договір, отримала кредитні кошти і в подальшому кредит не повернула.

Суд не має сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, у зв`язку з чим вважає наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою і позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду, у розмірі 2422,40 грн., у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога позивачу у справі надавалась адвокатом Стародуб Іриною Володимирівною на підставі договору про надання правової допомоги №42649746 від 01 листопада 2024 року. Згідно детального опису виконаних робіт правова допомога складається з 1,5 годин правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) (2250,00 грн.), 3 годин складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості (3000 грн.), 1 години формування додатків до позовної заяви (письмові докази) (750 грн.).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (§ 268).

Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні від 28.11.2002 ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2023 року у справі № 206/2971/22, провадження № 61-5826св23).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2023 року у справі № 206/2971/22 зазначив, що положення ст.137 ЦПК не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, складності справи, ціни позову, критерію реальності адвокатських витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн., що буде відповідати принципу співмірності, виваженості та розумності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 536, 549, 553, 554, 610, 625, 1054 ЦК України, ст.ст.11, 12, 13, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , IBAN: НОМЕР_2 в АТ «Оксі Банк Банк» МФО: 325990, заборгованість за кредитним договором №100963380 від 24 липня 2021 року в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп.; заборгованість за відсотками в розмірі 36036 (тридцять шість тисяч тридцять шість) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , IBAN: НОМЕР_2 в АТ «Оксі Банк Банк» МФО: 325990, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , IBAN: НОМЕР_2 в АТ «Оксі Банк Банк» МФО: 325990, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

На рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Прижигалінська