Справа № 461/5242/25
Провадження № 2/461/2649/25
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

02.07.2025 суддя Галицького районного суду м. Львова Павлюк О. В., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом, у якому просить визнати незаконними та скасувати дії виконавчого комітету Львівської міської ради щодо прийняття рішення від 04.01.2013 № 07 про надання квартири черговику за місцем проживання за контрольним списком Львівського державного університету внутрішніх справ, яким затверджене спільне рішення адміністрації і профкому Львівського державного університету внутрішніх справ про надання квартири та оформлення ордеру ОСОБА_2 заступникові начальника відділу кадрового забезпечення Львівського державного університету внутрішніх справ, черговику Львівської міської ради (у складі сім`ї батька ОСОБА_3 ) з 02.06.2006 № 22942 та у списку для позачергового надання житла з 02.06.2006 № 1537 (батько інвалід війни), у контрольному списку за місцем праці з 2006 року № 15 та у списку для позачергового надання житла з 2006 року № 1 на квартиру АДРЕСА_1 (заг. Пл. 95,7 кв. м.), що складається з трьох кімнат (житл. пл. 51,1 кв.м), кухні та комунальних вигод, у будинку АДРЕСА_2 , на сім`ю з 4-х осіб (він, син ОСОБА_4 , батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_5 ).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовну заяву необхідно передати на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду за предметною юрисдикцією, з таких підстав.

При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи, суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Адміністративна юрисдикція визначається Кодексом адміністративного судочинства України за допомогою трьох критеріїв, а саме: предметної (родової), інстанційної (функціональної) та територіальної (просторової) (підсудності).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.4 КАС України адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Водночас, ст.20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію між місцевими загальними як адміністративними судами та окружними адміністративними судами.

Так, відповідно до частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

- адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

- адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

- адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

- адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

- адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

- адміністративні справи за позовними заявами територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу тимчасового обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.

Зазначений перелік справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

У частині 2 ст.20 КАС України визначено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень.

Зі змісту позовних вимог слідує, що позивач просить суд визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 04.01.2013 № 07 про надання квартири черговику за місцем проживання за контрольним списком Львівського державного університету внутрішніх справ.

Відтак, питання щодо визнання незаконним та оскарження рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 04.01.2013 № 07 про надання квартири черговику за місцем проживання за контрольним списком Львівського державного університету внутрішніх справ, відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України, підсудні окружному адміністративному суду.

Суд зазначає, що норма стосовно предметної підсудності має імперативний характер, порушення правил якої відповідно до статті 318 Кодексу адміністративного судочинства України є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

У частині 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції "суд, встановлений законом" викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України". Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки, позовні вимоги, заявлені позивачем підсудні окружному адміністративному суду, суд вважає за необхідне передати справу для розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 20, 21, 29, 30, 241-243, 248, 293-295 КАС України, суд

у х в а л и в :

адміністративну справу № 461/5242/25 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення передати за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ольга ПАВЛЮК