Справа №442/3644/25
Провадження №2/442/1205/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючої судді Павлів З.С., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у розмірі частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати від дня подання позову до суду і до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.05.2025 шлюб між нею та відповідачем був розірваний. За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка зазначає, що їхній син, ОСОБА_3 , з вересня 2022 року навчається у Львівському державному університеті внутрішніх справ на 3 курсі, на денній формі навчання. Тривалість навчання 3 роки, закінчення навчання липень 2025 року. Їхній син, ОСОБА_3 , не отримує стипендії і навчання здійснюється за кошти здобувача вищої освіти, вартістю 21900 гривень в рік. Позивачка зазначає, що син не має змоги влаштуватись на роботу, оскільки навчається на денній формі навчання, а їй важко самостійно утримувати повнолітнього сина та оплачувати його вартісне навчання. Позивачка зазначає, що відповідач є працездатним та працевлаштований, тому спроможний надавати синові матеріальну допомогу, проте добровільно не виконує цей обов`язок. У зв`язку з чим у неї виникла необхідність звернутися до суду із вказаним позовом.

Процесуальні дії суду:

З урахуванням положень ст.187 ЦПК України, 14.05.2025 суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з метою отримання інформації щодо місця проживання (перебування) відповідача зроблено відповідний запит за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" та отримано відповідь №1375001 від 14.05.2025 про те, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 14.05.2025 прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

09.06.2025 представник відповідача адвокат Садлівська О.П. подала до суд відзив на позовну заяву, в якому позов заперечує, просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що її довіритель, як батько, кожного року оплачує повністю навчання сина, оренду квартири у м.Львові та проживання вцілому сина у м.Львові під час навчання. Вважає, що розмір матеріальної допомоги, яку він надає, є більш ніж достатній для утримання їх із позивачем повнолітнього сина.

Ухвалою суду від 13.06.2025 в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Садлівської Ольги Петрівни про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено. Задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Садлівської Ольги Петрівни про залучення до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 . Залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 . Розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відкладено на 03 липня 2025 року о 09.15 год.

03.07.2025 представником позивача адвокатом Ловінським Д.В. подано до суду відповідь на відзив, в якому позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити. В обгрунтування своєї позиції покликається на те, що твердження відповідача, викладені у відзиві не відповідають дійсності та не є підтвердженими жодними доказами, оскільки відповідач не зареєстрований за однією адресою із сином. ОСОБА_3 навчається у Львівському державному університеті внутрішніх справ 4-го рівня акредитації. ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання навчально-наукового інституту права та правоохоронної діяльності, освітній рівень бакалавр, спеціальність 262 «Правоохоронна діяльність», ОПП «Правоохоронна діяльність». ОСОБА_3 більшість часу проживає у м.Львів, в квартирі, яку винаймає позивачка, крім того позивачка сплачує за навчання сина та дає кошти на харчування та одяг. Коштів, які на сьогодні надає відповідач, недостатньо для нормального проживання та навчання, оскільки після розірвання шлюбу він повністю перестав надавати матеріальну допомогу, яку надавав до цього. Сторона позивача не заперечує того, що під час шлюбу відповідач, надавав кошти для утримання сина, що підтверджує сам відповідач доданими до відзиву квитанціями. Дані квитанції підтверджують спроможність відповідача сплачувати аліменти. Відповідач ОСОБА_2 знаходиться за кордоном ще з 2022 року. Жодного разу з того часу він в Україну не приїжджав. Натомість позивачка проживає разом з сином за адресою: АДРЕСА_1 . У відзиві зазначено про те, що відповідачем належним чином виконується добровільно обов?язок з утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 . На підтвердження своїх доводів відповідач надає суду квитанції про переказ коштів на картковий рахунок сина. Дійсно, певні грошові суми відповідачем було переказано на банківську картку сина. Так, відповідач надавав матеріальну допомогу синові за час, коли сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Однак, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 травня 2025 року, справа №442/2522/25 шлюб розірвано. Станом на зараз позивачці невідомо, чи надаватиме матеріальну допомогу відповідач своєму повнолітньому синові, який продовжує навчання, тому вона звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Звертаємо увагу суду, що не всі надіслані кошти, які відповідач підтверджує квитанціями, були для задоволення особистих потреб сина або покриття витрат, пов?язаних із його навчанням чи утриманням. Насправді вказані грошові перекази мали зовсім інше цільове призначення - вони були адресовані матері відповідача, яка не має власного банківського рахунку. З огляду на це, відповідач використовував рахунок сина виключно як можливість переказу коштів на користь своєї матері. Син - ОСОБА_3 може підтвердити, що отримані кошти передавав матері відповідача. Також відповідач позичав кошти у сестри позивачки, які потім надсилав на рахунок сина, щоб повернути борг сестрі позивачки. Незважаючи на те, що відповідачем надаються квитанції, де хоч і вказано отримувачем ОСОБА_3 , певні суми надсилалися з метою передачі їх у готівковій формі матері відповідача та сестрі позивачки. Також звертає увагу суду, що надані відповідачем квитанції про грошові перекази свідчать про платоспроможність ОСОБА_2 і ще раз доводять можливість сплачувати ним аліменти у розмірі його заробітку (доходу).

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено:

Згідно Свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно довідки Львівського державного університету внутрішніх справ від 15.04.2025 №183/25 ОСОБА_3 є студентом 3 курсу денної форми навчання навчально-наукового інституту права та правоохоронної діяльності. Тривалість навчання 3 роки, закінчення навчання липень 2025 року.

Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, вартість навчання становить 21900 гривень за рік.

Відповідачем представлено суду фото копії квитанцій на підтвердження здійснення грошових переказів синові ОСОБА_4 , а саме: 05.06.2025 на суму 200,05 євро, 15.05.2025 на суму 200,92 євро, 05.05.2025 на суму 200,92 євро, 26.04.2025 на суму 100,50 євро, 17.04.2025 на суму 200,92 євро, 05.04.2025 на суму 201,50 євро, 19.03.2025 на суму 200 євро, 15.03.2025 на суму 239,97 євро, 14.01.2025 на суму 200,05 євро, 08.01.2025 на суму 300,08 євро, 15.12.2024 на суму 1400,50 євро, 05.12.2024 на суму 100,25 євро,16.11.2024 на суму 300,57 євро, 15.10.2024 на суму 300 євро, 28.09.2024 на суму100,44 євро, 01.09.2024 на суму 100,26 євро, 15.07.2024 на суму 1000,13 євро, 25.06.2024 на суму 101,30 євро, 02.04.2024 на суму 2005,23 євро, 14.03.2024 на суму 100,31 євро, 20.02.2024 на уму 500,38 євро, 18.01.2024 на суму 2000,52 євро, 17.12.2023 на суму 1700 євро, 14.11.2023 на суму 893,43 євро, 12,10.2023 на суму 2000,02 євро, 01.10.2023 на суму 30,81 євро, 12.09.2023 на суму 1713,31 євро, 10.09.2023 на суму 118,26 євро, 24.08.2023 на суму 1700 євро, 11.08.2023 на суму 100,37 євро, 04.08.2023 на суму 200,75 євро.

Оцінка суду.

Обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 регламентовано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а за домовленістю між ними той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

У відповідності до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч.1 ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Аналогічний висновок по застосуванню ст.199 СК України міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що повнолітній син сторін продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу сину на період навчання з врахуванням його заробітку.

Також, як вбачається з долучених до матеріалів справи квитанцій про здійснення грошових переказів, відповідач надає постійну матеріальну допомогу сину, регулярно здійснює грошові перекази на рахунок сина.

Таким чином, суд вважає, що періодичні (частіше ніж 1 раз в місяць) перерахування ОСОБА_2 коштів на користь ОСОБА_3 , свідчать про визнання відповідачем потреби сина в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, а також вказує на те, що відповідач надає сину таку допомогу.

Водночас суд бере до уваги й те, що розмір коштів, які відповідач переказує сину, суттєво перевищує розмір прожиткового мінімуму для особи у віці, в якому перебуває ОСОБА_3 , а тому слід констатувати, що таких коштів цілком достатньо на даному етапі життя, а відтак потреба у матеріальній допомозі відсутня та відповідно відсутня необхідність у примусовому стягненні аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189, 192 і 194 197 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту наведених норм при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів, а також у відповіді на відзив ОСОБА_1 обґрунтовувала заявлені вимоги тим, що повнолітній син навчається і потребує матеріальної допомоги, при цьому будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження розміру витрат пов`язаних з навчанням, в тому числі й на підтвердження оплати квартири, яку вона винаймає для сина у місті Львові, а також на підтвердження оплати навчання, позивачка не надала.

Окрім цього, позивачкою не надано документів про свої доходи, що безперечно впливає на вирішення питання про стягнення аліментів, адже такий обов`язок лежить на обох батьках.

Щодо покликань сторони позивача на те, що кошти, які переказує відповідач синові не призначено лише для нього, а й на сплату боргу та утримання матері є необгрунтованими та жодним чином не підтвердженими.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що відповідачем спростовано, що повнолітній ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері, яка звернулася до суду з відповідним позовом, оскільки відповідач теж надає матеріальну допомогу сину, таким чином, вимога про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на користь матері є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 264, 280-281 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання відмовлено.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Павлів З.С.