Справа № 696/838/25
Провадження № 2/696/356/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 липня 2025 року м. Кам`янка

Суддя Кам`янського районного суду Черкаської області Білопольська Н.А., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, -

встановила:

01 липня 2025 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Павленко М.В. звернулася до Кам`янського районного суду Черкаської області з вищевказаним позовом.

Вивчивши матеріали позовної заяви, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При вирішенні питання про відкриття провадження встановлено, що заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України з огляду на таке.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 наведеної статті позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Таким чином, тягар доказування вартості майна несе позивач.

При цьому належним та допустимим доказом вартості спірного майна є належним чином оформлений звіт суб`єкта оціночної діяльності про вартість об`єкта рухомого майна.

Таким чином, враховуючи, що предметом даного позову є вимоги про поділ майна, ціна позову повинна бути визначена виходячи з дійсної вартості рухомого майна (транспортних засобів) у відповідності до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Звертаючись до суду із вказаною позовною заявою ОСОБА_1 не зазначила ціни позову та в матеріалах справи відсутні документи, з яких можливо встановити вартість спірного майна, що в свою чергу позбавляє можливості встановити розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання вказаної позовної заяви відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Стаття 57 СК Країни визначає майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Згідно з вимогами ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач посилається на те, що в період перебування у зареєстрованому з відповідачем ОСОБА_2 шлюбі ними було придбано: холодильник «Атлант», дискову борону «Ромашка», оприскувач для трактора, причеп тракторний саморобний, плуг тракторний, сівалку тракторну, промтоварну будку тракторну, причіп тракторний, бензокосу, мотоцикл «Мінськ», велосипед жіночий, велосипед чоловічий, корморізку з електродвигуном, січкарню з електродвигуном, зварювальний апарат «Дніпро», електродриль, комод, стінку кухонну, плиту газову, стінку кухонну, плиту газову, пральну машинку LG, насосну станцію, котел газовий, морозильну камеру «Snaider», диван з кріслами, кухонний куточок, диван « ІНФОРМАЦІЯ_1 », м`який диван-тахту, стіл журнальний, бензопилу, автомобіль Skoda Fabia (2009 року), державний номерний знак НОМЕР_1 , трактор моделі FT244К, державний номерний знак НОМЕР_2 , однак позивач не надала доказів, які б підтверджували правовий режим майна, тобто як воно було набуте.

Таким чином, позивачем не надано суду докази, якими вона підтверджує придбання спірного майна у період зареєстрованого шлюбу, що є предметом даного спору, не надано доказів факту проведення розрахунків за придбання спірного майна (чеки, накладні, документи на майно та інше), не конкретизовано моделі переліченої техніки та назви меблів, тобто майно вказано без належної ідентифікації.

Позивачем також не зазначено у позовній заяві обставини отримання спільних доходів та здійснення спільної праці, за рахунок чого придбано майно за спільні кошти, та не надано доказів, що підтверджують вказані обставини.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Із позовної заяви вбачається, що позивач заявила дві вимоги майнового та немайнового характеру, тому відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду позивач повинна була сплатити судовий збір або ж надати докази на підтвердження підстав для звільнення її від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підп. 1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Таким чином, вартість спірного майна не може бути визначена на власний розсуд позивача, а має бути підтверджена доказами, при цьому позовна заява повинна містити посилання на такі докази у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 175, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 176, ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За викладених обставин є необхідним залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків та оформлення її у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 175, 185, 260 ЦПК України, суддя, -

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, залишити без руху.

Запропонувати позивачу ОСОБА_1 виправити недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу. У разі неусунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Білопольська