ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/9745/24

Провадження № 22-ц/820/551/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Ковальова А.І.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на незавершене будівництво, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Хмельницької районної військової адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Стефанишина С.Л. від 13 грудня 2024 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом вказував, що він є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:022:0102 площею 0.06 га для ведення садівництва, що розташована на території Давидковецької сільської ради. Ця ділянка передана йому у власність розпорядженням Хмельницької райдержадміністрації від 04.07.2011 року № 1008/11-р для ведення садівництва, на його ім`я видано державний акт на право власності на цю ділянку.

У вересні 2014 року прокурор Хмельницького району звертався в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпоряджень Хмельницької РДА, державного акта ОСОБА_1 щодо цієї ділянки. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.11.2014 у справі №686/19206/14-ц позов прокурора задоволено.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 02.09.2020 року вказане заочне рішення суду скасоване.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14.02.2022 року у цій справі, що залишене без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 31.05.2022 року, в позові прокурора відмовлено.

Тому вважав, що його право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:022:0102 не припинилося.

Однак вказана ділянка вибула з володіння позивача не з його волі та перебуває у володінні відповідача ОСОБА_3 . Листом відділу Держгеокадастру у Хмельницькому районі від 18.11.2019 року його повідомлено про те, що 27.05.2016 року зареєстровано право власності на цю земельну ділянку за Державою Україна в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

В подальшому наказом ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області спірну ділянку (з перевищенням повноважень, оскільки ділянка перебувала у приватній власності) передано ОСОБА_2 , 22.08.2017 року зареєстровано право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:022:0102 за реєстраційним номером 22070208.

16.03.2019 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на цю земельну ділянку зареєстровано право власності ОСОБА_3 , реєстраційний номер 30721558.

ОСОБА_3 розпочав будівництво садового будинку на спірній ділянці та 20.10.2022 року провів державну реєстрацію незавершеного будівництва (10% готовності), що створює позивачу перешкоди у можливості користування належною йому земельною ділянкою.

За цих обставин позивач просив суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на його користь земельну ділянку з кадастровим номером :02:022:0102 площею 0,06 га для ведення садівництва, скасувати державну реєстрацію права власності (номер відомостей про речове право: 48235498) ОСОБА_3 на незавершене будівництво садового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040), усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :02:022:0102 площею 0,06 га для ведення садівництва, шляхом демонтажу незавершеного садового будинку за рахунок коштів ОСОБА_3 .

У травні 2024 року ОСОБА_3 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 , Хмельницької районної військової адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з зустрічним позовом і просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Хмельницької РДА від 04.07.2011 № 1008/11-р «Про затвердження технічної документації та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення садівництва на території Давидковецької сільської ради» та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №204516 від 25.11.2011 року, виданий ОСОБА_1 , що зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02858.

Посилався на те, що ОСОБА_1 протиправно отримав у власність земельну ділянку, як член обслуговуючого кооперативу «Садівничого товариства «Дубки», загальною площею 0,06 га, а виданий йому держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №204516 від 25.11.2011 року, є недійсним. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 19.02.2014 року ОСОБА_4 , голову ОК «Садівниче товариство «Дубки» засуджено за ч. 2 ст. 366 КК України останній вчинив службове підроблення, склав і видав завідомо неправдиві документи про те, що ОСОБА_1 є членом кооперативу, які стали підставою для безоплатної передачі земельної ділянки у власність останнього. ОСОБА_1 не був членом Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Дубки», список яких затверджено розпорядженням Хмельницької міської адміністрації від 26 травня 1994 року №1360.

Рішеннями Хмельницького міськрайонного суду від 14.02.2022 року, постановою Хмельницького апеляційного суду від 31.05.2022 року у справі №686/19206/14-ц дійсно відмовлено у позові прокурора про визнання незаконним та скасування розпоряджень Хмельницької РДА, державного акта ОСОБА_1 щодо цієї ділянки, проте з підстав обрання неефективного способу захисту. При цьому судами встановлено неправомірність набуття ОСОБА_1 права власності на спірну ділянку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :02:022:0102, площею 0,06 га для ведення садівництва, яка розташована на території Хмельницької міської ради.

Усунуто перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :02:022:0102, площею 0,06 га для ведення садівництва, шляхом демонтажу незавершеного садового будинку за рахунок коштів ОСОБА_3 .

В решті позовних вимог відмовлено.

У задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Хмельницької районної військової адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання незаконним та скасування розпорядження Хмельницької РДА, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив рішення суду скасувати як незаконне та відмовити в задоволенні позову, зустрічний позов задовольнити. На думку апелянта, суд першої інстанції не взяв до уваги вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.02.2014 року у справі №686/11382/13-к, яким встановлено вчинення службового підроблення ОСОБА_4 , головою ОК «СТ «Дубки», що склав і видав неправдиві документи про те, що ОСОБА_1 є членом кооперативу, які стали підставою для безоплатної передачі земельної ділянки. ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку площею 0,06 га (кадастровий номер :02:022:0102) як член обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Дубки», хоча насправді він до таких не відносився. Тобто, ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку з порушенням ст.ст. 35, 118 ЗК України. Суд не взяв до уваги, що в рішенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.02.2022 року, і в постанові Хмельницького апеляційного суду від 31.05.2022 року у справі №686/19206/14-ц встановлено неправомірність набуття ОСОБА_1 права власності. Тому позивачем не доведено наявність свого порушеного права, оскільки він не є законним власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:022:0102, а документи на підставі яких він набув право власності, є незаконними. Судом першої інстанції не досліджено обставини добросовісного набуття ним спірної земельної ділянки, а також пропорційності втручання у його право власності. Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 16.03.2019 року є дійсним, він є добросовісним набувачем земельної ділянки :02:022:0102 загальною площею 0,0600 га та протягом п`яти років правомірно використовує цю ділянку. При цьому, як на момент отримання ОСОБА_2 (22.08.2017 року) так і на момент набуття Жовтобрухом (16.03.2019 року) у власність спірної земельної ділянки, заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.11.2014 року у справі №686/19206/14-ц, яким було скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку та скасовано його державну реєстрацію, було чинним. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 діяв недобросовісно.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вказує про правомірність розпорядження спірною ділянкою у 2017 році. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_1 припинено 27.05.2016 року на підставі рішення суду (справа №686/19206/14) та зареєстровано право власності держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області. ОСОБА_2 звернувся до Головного управління із заявою, зареєстрованою 21.03.2017 року №М-7694/0/5-17, про надання земельної ділянки у власність. Головне управління передало йому спірну земельну ділянку наказом від 27.03.2017 року №22-5286-СГ.

В засіданні апеляційного суду представниця апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_1 просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, судом встановлено, що розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації №1008/11-р затверджено технічну документацію та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення садівництва в садовому товаристві «Дубки» площею 0,060 га, яка розташована на території Давидковецької сільської ради (яка увійшла до складу Хмельницької міської ради) та 25.11.2011 року видано державний акт на право власності на зазначену ділянку ЯК № 204516 з кадастровим номером :02:022:0102, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

16.03.2019 року зареєстроване право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:022:0102 за реєстраційним номером 30721558 за ОСОБА_3 .

09.09.2014 року прокурор Хмельницького району в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства в Хмельницькій області звернувся з позовом до ОСОБА_1 , Хмельницької РДА, Управління Держземагенства в Хмельницькому районі про визнання незаконними та скасування розпоряджень Хмельницької районної державної адміністрації, скасування державного акту ОСОБА_1 на цю земельну ділянку.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19.11.2014 року у справі № 686/19206/14-ц цей позов був задоволений, на підставі вказаного рішення суду припинено право власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку і 27.05.2016 року зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за Державою Україна в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

В подальшому наказом ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 27.03.2017 року №22-5286-СГ спірну ділянку передано ОСОБА_2 , 22.08.2017 року зареєстровано право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:022:0102.

16.03.2019 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , щодо вказаної земельної ділянки зареєстровано право власності ОСОБА_3 , реєстраційний номер 30721558.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.09.2020 року заочне рішення від 19.11.2014 року скасовано.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14.02.2022 року у справі № 686/19206/14 у задоволенні позовних вимог Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 , Хмельницької районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, третя особа Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування розпоряджень та державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації, відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 31.05.2022 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14.02.2022 року, залишено без змін.

Після набрання законної сили зазначеним рішенням суду (після 31.05.2022 року) ОСОБА_3 розпочато будівництво садового будинку на належній йому земельній ділянці (побудовано фундамент), а 20.10.2022 року на підставі заяви ОСОБА_3 проведено державну реєстрацію незавершеного будівництва садового будинку (готовність 10 %).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Частково задовольняючи первісний позов та відмовляючи у зустрічному позові, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , незважаючи на те, що він не був членом садівничого товариства, правомірно у встановленому законом порядку набув право власності на спірну земельну ділянку. Право власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку не припинилося на час передачі її Головним управлінням Держгеокадастру в Хмельницькій області у власність відповідачу ОСОБА_2 , тобто, орган Держгеокадастру перевищив власні повноваження, оскільки розпорядився земельною ділянкою, яка перебувала у приватній власності ОСОБА_1 . При цьому рішеннями Хмельницького міськрайонного суду від 14.02.2022 року, постановою Хмельницького апеляційного суду від 31.05.2022 року у справі №686/19206/14-ц відмовлено у позові прокурора про визнання незаконними та скасування розпоряджень Хмельницької РДА, державного акта ОСОБА_1 щодо цієї ділянки. Тому наявні підстави для витребування спірної ділянки з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та усунення перешкод останньому шляхом демонтажу незавершеного будівництва за кошт ОСОБА_3 , та відмови у зустрічному позові.

Проте з цими висновками не можна погодитися, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.ч.1, 5-6 ст. 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства. Використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 6, 7 ст. 118 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому статтею 151 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 31.05.2022 року у справі №686/19206/14-ц, в якій брали участь і ОСОБА_1 , і ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку площею 0,06 га (кадастровий номер :02:022:0102), розташовану за межами населених пунктів Давидковецької сільської ради та призначену для ведення садівництва як член Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Дубки», хоча насправді він до таких не відносився, а отже, не мав права на отримання у вказаної земельної ділянки.

Райдержадміністрація передала земельну ділянку у власність ОСОБА_1 на підставі підробленої довідки Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Дубки» від 2 липня 2009 року №17/ст про те, що він є членом указаного садівничого товариства і має у користуванні земельну ділянку № НОМЕР_1 .

Факт підроблення колишнім головою правління Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Дубки» ОСОБА_4 вказаної довідки встановлено вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2014 року у справі №686/11382/13-к, яким останнього визнано винним у вчиненні службового підроблення. Ця обставина є обов`язковою для суду та не підлягає доказуванню.

Отже, ОСОБА_1 , в порушення статті 35 ЗК України, не будучи членом садівничого товариства та не маючи права на отримання спірної земельної ділянки, безпідставно набув її у власність в порядку, передбаченому п.1 ч.3 ст. 116, ч.ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України (приватизація земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян), на підставі технічної документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку, йому був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №204516 від 25 листопада 2011 року.

Ці ж обставини і правильність висновків апеляційного суду підтверджено постановою Верховного Суду від 01.11.2023 року в справі №686/19206/14-ц, яким змінено рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14.02.2022 року, виключено посилання на необґрунтованість позову як на підставу для відмови у позові.

Отже, ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку безпідставно, з порушенням закону.

Суд першої інстанції не врахував обставини щодо незаконного набуття права власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_1 , встановлені судовими рішеннями Хмельницького апеляційного суду та Верховного Суду в справі №686/19206/14-ц, що як преюдиційні не підлягали доказуванню і є обов`язковими для суду в цій справі.

Висновок суду першої інстанції про правомірне набуття ОСОБА_1 права власності на цю земельну ділянку не відповідає обставинам справи, суперечить нормам матеріального права і є помилковим.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес особи), яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Відтак для того, щоб особі було надано судовий захист, суд має встановити, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Відсутність у особи законного права чи факту порушення цього права, а також невідповідність обраного позивачем способу його захисту встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Отже, встановлений судовими рішеннями факт незаконного набуття права власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_1 цілком підтверджує відсутність у нього порушеного законного права на цю ділянку, яке б підлягало судовому захисту.

Вказана обставина є безумовною та достатньою підставою для відмови у позові ОСОБА_1 про витребування спірної ділянки у ОСОБА_3 та решті заявлених ним вимог.

Відтак слід відмовити у первісному позові ОСОБА_1 за відсутності у нього порушеного законного права, яке б підлягало судовому захисту.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо обґрунтованості зустрічного позову ОСОБА_3 , та наявності у ОСОБА_1 державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №204516 від 25.11.2011 року, апеляційний суд бере до уваги таке.

Згідно з статтею 41 Конституції України, ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Апеляційний суд констатує, що ОСОБА_3 правомірно, у передбачений законом спосіб, набув право власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :02:022:0102 16.03.2019 року - на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець).

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 цього договору продаж зазначеної земельної ділянки за домовленістю сторін вчинено за 25392 грн. Зазначена ціна відповідає волевиявленню сторін, і оціночній вартості земельної ділянки згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки №ЦММСОЧ592867 від 06.03.2019 року.

16.03.2019 року зареєстровано право приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:022:0102, цільове призначення для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с/рада Давидковецька у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як на момент отримання ОСОБА_2 (22.08.2017), так і на момент набуття ОСОБА_3 (16.03.2019) у власність спірної земельної ділянки, заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.11.2014 у справі №686/19206/14-ц, яким було визнано недійсним державний акт ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку, було чинним.

ОСОБА_1 , попри відсутність у нього законного права на спірну ділянку, оспорює право власності ОСОБА_3 на цю є земельну ділянку, посилаючись на наявність у нього державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №204516 від 25.11.2011 року, не визнаного недійсним у справі №686/19206/14-ц з формальних підстав.

ОСОБА_3 має зареєстроване право власності на спірну земельну ділянку і водночас здійснює фактичне володіння цією ділянкою.

При цьому наявність правовстановлюючих документів на один об`єкт нерухомості і в ОСОБА_1 , і в ОСОБА_3 є очевидним порушенням принципу правової визначеності і потребує вирішення, щоб забезпечити юридичну ясність та стабільність у майнових відносинах.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч.1 ст. 155 ЗК України).

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 19.02.2020, справа № 210/4458/15-ц; від 04.04.2020, справа № 610/1030/18; від 16.06.2020, справа № 145/2047/16-ц, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Апеляційний суд констатує, що позовна вимога ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування розпорядження Хмельницької РДА від 04.07.2011 № 1008/11-р «Про затвердження технічної документації та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення садівництва на території Давидковецької сільської ради», яке реалізоване та вичерпало свою дію, є неефективним способом захисту, оскільки задоволення цієї вимоги не забезпечить належного захисту його права власності.

З врахуванням змісту права, за захистом якого звернувся позивач ОСОБА_3 , характеру його оспорення та фактичних обставин цієї справи, вимога ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акта ОСОБА_1 на право власності на земельну ділянку серії ЯК №204516 від 25.11.2011 року, який оспорює право власності ОСОБА_3 на спірну ділянку, є належним та ефективним способом захисту порушеного права останнього, забезпечить правову визначеність та юридичну ясність у правовідносинах щодо вказаної земельної ділянки.

Отже, з врахуванням наведеного оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити, зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково, визнати недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №204516 від 25.11.2011 року. В решті зустрічного позову відмовити.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК пропорційно до задоволеної частини позову (одна вимога) підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_1 та Хмельницької РДА по 484, 48 грн. на користь ОСОБА_3 понесених судових витрат за подачу позову. Апеляційна скарга задоволена щодо трьох вимог (відмовлено у задоволенні 2 позовних вимог ОСОБА_1 та задоволено одну позовну вимогу за зустрічним позовом, тому підлягає стягненню за подачу апеляційної скарги 3633,60х(1211,20х2+605,60)х150%)х0.8). Відтак всього з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 4118,08 грн. (484,48 +3633,60) понесених судових витрат, з Хмельницької РДА на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 1211,20 грн. (726,72 грн. (1/2 немайнової вимоги за подачу апеляційної скарги)+ 484,48 грн) понесених судових витрат.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на незавершене будівництво, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №204516 від 25.11.2011 року, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02858.

В решті зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 4118,08 грн. понесених судових витрат.

Стягнути з Хмельницької районної державної адміністрації (місце знаходження: вул. Кам`янецька, 122/2, м. Хмельницький, ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1211,20 грн. понесених судових витрат. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 27 червня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк