Справа № 278/2321/25
У Х В А Л А

Іменем України

про повернення

30 червня 2025 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Пилипюк Лілія Миколаївна, розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

24 червня 2025 року до Корольовського районного суду м. Житомира за підсудністю з Богунського районного суду м. Житомира надійшла позовна заява ТзОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява сформована в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної система (ЄСІТС) «Електронний суд» 12 травня 2025 року та підписана представником ТзОВ «Споживчий центр» Логош Т. В.

Позовна заява не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає поверненню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Процесуальний закон розмежовує такі юридичні категорії, як «представництво» і «самопредставництво».

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності).

Позовна заява, яка подана до суду від імені юридичної особи ТзОВ «Споживчий центр», підписана представником Логош Т. В. На підтвердження повноважень представника позивача до позовної заяви додано копію довіреності від 25 квітня 2025 року № 2504/25-01, яка підписана директором ТзОВ «Споживчий центр» Холод О.В. Крім того, додано до матеріалів справи наказ №093/к про прийняття Логош Т.В. на посаду юрисконсульта.

Згідно з ч. 1 та 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої в ухвалі від 08.06.2022 року у справі № 303/4297/20, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи у цивільному судочинстві можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 по справі № 910/16580/23 конкретизувала власний висновок, викладений в ухвалі від 08.06.2022 у справі № 303/4297/20, дійшовши висновку про те, що крім керівника і члена виконавчого органу, особами, через яких можливе самопредставництво, можуть бути також інші особи, уповноважені діяти від імені юрособи відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). Якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Єдиного державного реєстру, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

Документи, які додані до позовної заяви, не містять відомостей про те, що Логош Т. В. є керівником ТзОВ «Споживчий центр» та/або працівником ТзОВ «Споживчий центр» з відповідними повноваженнями на звернення до суду, оскільки такі повноваження діяти від імені товариства у порядку самопредставництва можуть випливати виключно із закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

Надана до матеріалів справи копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи ТзОВ «Споживчий центр» містить відомості про керівника товариства Холода О. В., однак не містить відомостей про представника Логош Т. В., яка і звернулась до суду з позовом.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що Логош Т. В. є адвокатом або має право діяти у порядку самопредставництва в інтересах позивача в цій справі. Крім того, в матеріалах позову відсутня посадова інструкція/контракт, тощо, в яких визначено коло повноважень Логош Т.В. діяти від імені ТзОВ «Споживчий центр».

Наведене дає підстави для висновку, що позовна заява підписана особою, яка має права її підписувати.

Стаття 185 ЦПК України визначає підстави залишення позовної заяви без руху та повернення заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи факт відсутності документального підтвердження повноважень Логош Т. В. діяти в інтересах позивача ТзОВ «Споживчий центр», подана позовна заява підлягає поверненню особі, яка її подала.

Відповідно до положень ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтями 58, 62, 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення заяви надіслати особі, яка її подала.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Корольовського районного суду

м. Житомира Лілія ПИЛИПЮК