Номер провадження: 22-ц/813/4083/25
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Споживчого товариства «Будова Парк» на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 09 грудня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Будова Парк» про розірвання договору асоційованого членства у споживчому товаристві та стягнення пайових внесків (частки), курсової різниці та штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Споживчого товариства «Будова Парк» про розірвання договору асоційованого членства у споживчому товаристві та стягнення пайових внесків (частки), курсової різниці та штрафу, посилаючись на те, що 23.12.2020 року між нею та Споживчим товариством «Будова Парк» укладено Договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 2/86, на виконання умов якого вона в період з 24.12.2020 року по 29.01.2021 року внесла (сплатила) частку в гривні на загальну суму 979 922,00 гривень, що на момент здійснення платежів було еквівалентом 34 480,00 доларам США.

Позивач вказує, що станом на дату звернення до суду будівництво об`єкта не розпочиналось.

Позивач зазначає, що 13.06.2024 року в порядку досудового врегулювання спору вона звернулась до Споживчого товариства «Будова Парк» з відповідною претензією щодо невиконання умов Договору та повідомила про початок процедури його розірвання у зв`язку із невиконанням Товариством умов Договору, а саме пункту 4.2.1. Договору зобов`язання забезпечити будівництво будинку в строк - 4 квартал 2023 року, однак, вказана претензія залишена Товариством без відповіді.

03.07.2024 року позивач звернулась до Споживчого товариства «Будова Парк» з вимогою про розірвання Договору, стягнення пайового внеску, курсової різниці та штрафу, передбаченого умовами Договору, однак, вказана вимога також залишена Товариством без відповіді.

Таким чином, посилаючись на істотні порушення умов Договору Товариством, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Позивач просила суд:

- розірвати Договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 2/86, укладений 23.12.2020 року між нею та Споживчим товариством «Будова Парк»;

- стягнути з Споживчого товариства «Будова Парк» на її користь пайовий внесок (Частку), сплачений на виконання умов Договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 2/86, укладеного 23.12.2020 року, що становить 979 922,00 гривень (дев`ятсот сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять дві гривні нуль копійок), що на момент проведення платежів було еквівалентом 34 480,00 доларам США (тридцять чотири тисячі чотириста вісімдесят доларів нуль центів);

- курсову різницю, від сплаченого пайового внеску (Частки), що становить 456 859 гривень 60 копійок (чотириста п`ятдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень шістдесят копійок);

- штраф за прострочення виконання зобов`язання, що становить 1 861 гривню 81 копійку (одна тисяча вісімсот шістдесят одну гривню вісімдесят одну копійку), починаючи з 29.06.2024 року за кожен день прострочення виконання зобов`язання станом на момент подання позовної заяви;

- стягнути з Споживчого товариства «Будова Парк» на її користь судові витрати.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 09 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Будова Парк» про розірвання договору асоційованого членства у споживчому товаристві та стягнення пайових внесків (частки), курсової різниці та штрафу задоволено.

Розірвано Договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 2/86, укладений 23.12.2020 року між ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та Споживчим товариством «Будова Парк» (ідентифікаційний код юридичної особи: 43951458, місцезнаходження юридичної особи: 65048, м. Одеса, вул. Осипова, буд. 25).

Стягнуто з Споживчого товариства «Будова Парк» на користь ОСОБА_1 пайовий внесок (Частку), сплачений на виконання умов Договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 2/86, укладеного 23.12.2020 року, що становить 979 922,00 гривень (дев`ятсот сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять дві гривні нуль копійок), що на момент проведення платежів було еквівалентом 34 480,00 доларам США (тридцять чотири тисячі чотириста вісімдесят доларів нуль центів); курсову різницю, від сплаченого пайового внеску (Частки), що становить 456 859 гривень 60 копійок (чотириста п`ятдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень шістдесят копійок); штраф за прострочення виконання зобов`язання, що становить 1 861 гривню 81 копійку (одна тисяча вісімсот шістдесят одну гривню вісімдесят одну копійку), починаючи з 29.06.2024 року за кожен день прострочення виконання зобов`язання станом на момент подання позовної заяви.

Стягнуто з Споживчого товариства «Будова Парк» на користь ОСОБА_1 14 386 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят шість) гривень 50 (п`ятдесят) копійок в рахунок сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Споживчого товариства «Будова Парк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 09 грудня 2024 року в частині стягнення зі СТ «Будова-Фінанс» на користь ОСОБА_1 курсової різниці від сплаченого пайового внеску і штрафу за прострочення виконання зобов`язання скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновок суду першої інстанції повністю суперечить чинному законодавству та умовам Договору. Пунктом 2.6 Договору однозначно встановлено, що у випадках, коли за цим Договором передбачається повернення Частки (частини Частки) Пайовикові сума коштів, що повертають визначається розміром Фактично сплачених грошових коштів в гривні на момент повернення за вирахуванням санкцій за невиконання Пайовиком своїх зобов`язань, при цьому сума Частки, яка підлягає поверненню не індексується і на неї не нараховуються відсотки. Також в п. 3.1.5. Договору встановлено право Пайовика вимагати від Товариства розірвання даного Договору в разі невиконання Товариством своїх зобов`язань згідно з п. 4.2.1. цього Договору і повернення фактично внесеної Частки на момент розірвання даного Договору протягом 20-ти банківських днів з моменту розірвання цього Договору. Оскільки відповідно до п. 2.2 Договору внесення Частки Пайовиком здійснюється в національній валюті України, то сума фактично внесених коштів до повернення теж визначається в гривні.

Правильність доводів скаржника про те, що необхідно розрізняти обов`язки, встановлені Договором, та виходячи з цього розрізняти валюту відповідного зобов`язання в залежності від обов`язку сторони, підтверджується постановою Великої Палати у справі № 500/5194/16. Так, в п. 44 постанови Велика Палата ідентифікує зобов`язання з повернення коштів отриманих за договором як окреме інше зобов`язання, яке виникає у зв`язку з розірванням договору - та саме в межах якого визначається сума коштів, яка підлягає поверненню, а також порядок і строки їх повернення.

За умовами Договору відсутнє зобов`язання Товариства з повернення Пайовику (Позивачу) суми внесеної ним частки, виходячи з еквіваленту в іноземній валюті. Навпаки, умовами Договору чітко встановлено, що сума коштів, що повертається Пайовику визначається розміром фактично сплачених ним грошових коштів в гривні.

Разом з тим, судом не було враховано положення п. 5.8 Договору, відповідно до якого термін для стягнення Пайовиком з Товариства штрафних санкцій (договірних санкцій) настає після здачі Будинку в експлуатацію. Не допускається стягнення штрафних санкцій (договірних санкцій) з коштів, які спрямовуються на будівництво Будинку або за рахунок приміщень Будинку. У зв`язку з тим, що будинок не введений в експлуатацію то строк для стягнення штрафу за прострочення зобов`язання не настав, та, відповідно, штраф не підлягає стягненню.

Тобто, рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнутої зі СТ «Будова Парк» на користь ОСОБА_1 курсової різниці від сплаченого пайового внеску і штрафу за прострочення виконання зобов`язання.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Грабовської М.В. на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 24.06.2025 року на 14:00 год. відповідач СТ «Будова Парк» явку свого представника не забезпечило, про причини неявки суду не повідомило, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції не виявило та заяв про відкладення судового засідання не подавало.

Присутня в судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Грабовська М.В. наполягала на розгляді справи за фактичної явки сторін.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки явка учасників справи до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, поважність причин неучасті у судовому засіданні 13.05.2025 року учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, судом апеляційної інстанції не встановлено, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності учасників (відповідачів), які відсутні у судовому засіданні при таких обставинах не є порушенням їхніх прав щодо забезпечення участі у судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позов та розриваючи договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 2/86 від 23.12.2020 року, суд першої інстанції виходив з того, щоу зв`язку із невиконанням Товариством умов Договору позивач була позбавлена того, чого очікувала за договором - отримати у власність проінвестований об`єкт нерухомості, а тому наявні правові підстави для розірвання вказаного Договору та стягнення сплаченого пайового внеску. Представником відповідача визнано позовні вимоги в частині розірвання договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 2/86 від 23.12.2020 року та стягнення сплаченого пайового внеску.

Стягуючи з відповідача курсову різницю, районний суд виходив з того, що договором перебачено, що сума, яка підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за комерційним курсом «Середній продаж» долара США встановленого на інтернет сторінці за адресою: http://minfin.com.ua/currency/auction/usd/buy/kiev/ на дату проведення платежу, станом на 09:00 годину за київським часом. При цьому, виходячи з положень Договору, визначення остаточної ціни Договору (розміру платежів) залежить саме від дати проведення платежу, станом на 09:00 годину за київським часом. Договір також містить положення про коригування платежів пропорційно курсу відповідної іноземної валюти (по цьому Договору долар США). Таким чином суд дійшов до висновку, що платежі по Договору перераховуються (коригуються) з урахуванням курсу долара до гривні, укладаючи вказаний Договір, Товариство погодилось на всі його умови включно із вказаними положеннями, а також строками виконання зобов`язання.

Разом з тим, судом зазначено, що відповідач згідно з пунктом 4.2.1. Договору зобов`язаний був забезпечити будівництво Будинку в строк IV квартал 2023 року. Відтак, Споживче товариство «Будова Парк» прострочило виконання зобов`язання з 01.01.2024 року. Відповідно до пункту 5.2 Договору у разі прострочення у виконанні зобов`язання по п. 4.2.1. цього Договору з боку Товариства більш ніж на 180 днів, з урахуванням п. 3.2.7 Договору, Товариство на письмову вимогу Пайовика, виплачує Пайовикові штраф в розмірі 0,01% від розміру невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання, починаючи з 181 дня прострочення виконання. Отже, відповідно до вказаних положень Договору відповідач також повинен сплатити штраф за кожен день прострочення виконання зобов`язання починаючи з 29.06.2024 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 23.12.2020 року між Споживчим товариством «Будова Парк» (Товариство) та ОСОБА_1 (Пайовик) укладено Договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 2/86.

Відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. Договору Товариство приймає пайовика в асоційовані члени, а пайовик зобов`язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань Товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї Частки в Товариство, з метою забезпечення Товариством будівництва будинку, і, після здачі будинку в експлуатацію, передати пайовикові закріплений за ним об`єкт.

У додатку № 1 до Договору «Специфікація об`єкту» визначена характеристика закріпленого за пайовиком об`єкту: АДРЕСА_2 ; житловий будинок: 2, поверх 10, будівельний номер квартири АДРЕСА_3 , загальна площа квартири 43,1 кв. м., кількість кімнат - 1.

Відповідно до пункту 2.1. Договору Пайовик в порядку і на умовах, передбачених цим Договором, зобов`язується внести Частку в розмірі еквівалентному 34 480,00 доларів США, що на момент укладення Договору становило 979 922,00 гривень, виходячи з комерційного курсу «Середній продаж» долара США, встановленого на сторінці в інтернет за адресою: http://minfin.com.ua/currency/auction/usd/buy/kiev/ на дату проведення платежу, станом на 09:00 годину за київським часом, що на дату укладення Договору становить 28,4200 гривень за 1 долар США.

Пунктом 2.2. Договору встановлено, що внесення частки пайовиком здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок товариства та/або внесення готівкових коштів в касу товариства в національній валюті України згідно Додатку № 2 до цього договору.

Згідно пункту 7.1. Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до пункту 3.1.5. Договору пайовик має право вимагати від Товариства розірвання даного Договору в разі невиконання Товариством своїх зобов`язань згідно з п. 4.2.1 цього Договору та повернення фактично внесеної Частки на момент розірвання даного Договору, протягом 20-ти банківських днів з моменту розірвання цього договору.

Згідно пункту 4.2. товариство зобов`язано: забезпечити будівництво будинку в строк - 4 квартал 2023 року (п. 4.2.1.), сумлінно виконувати Договір щодо пайовика (п. 4.2.6.).

У разі дострокового розірвання Договору з причин, пов`язаних з невиконанням товариством своїх зобов`язань за цим Договором (а саме - п. 4.2.1.) повернути пайовикові фактично внесену ним частку на момент розірвання цього договору (абз. 2 п. 4.2.7.).

Відповідно до пункту 5.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором, а у випадках, не передбачених договором, відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 3.2.7. Договору передбачено, що в ході будівництва будинку у зв`язку з технологічною необхідністю та іншими обставинами, що обумовлюють затримку будівництва будинку, товариство має право переносити строк закінчення будівництва будинку, але не більше ніж на 6 (шість) місяців.

Згідно пункту 5.2 Договору у разі прострочення у виконанні зобов`язання по п. 4.2.1. цього Договору з боку Товариства більш ніж на 180 днів, з урахуванням п. 3.2.7 Договору, Товариство на письмову вимогу Пайовика, виплачує Пайовикові штраф в розмірі 0,01% від розміру невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання, починаючи з 181 дня прострочення виконання.

Абзацом 2 пункту 5.2. Договору передбачено, що у випадку розірвання Договору за ініціативою Пайовика, якщо Товариство прострочило виконання п. 4.2.1. цього Договору, Товариство зобов`язано повернути Пайовику всю суму Частки, яка фактично була ним внесена на момент розірвання цього Договору протягом 20-ти банківських днів з моменту розірвання Договору на рахунок Пайовика, вказаний в даному Договорі, або іншим узгодженим Сторонами способом або на депозитний рахунок нотаріуса.

Відповідно до Додатку № 2 до Договору, сторони визначили наступний порядок та строки внесення частки: внесення грошової суми в еквіваленті 34 480 доларів США (979 922 грн) не пізніше 23.12.2020 року.

Позивач своє зобов`язання виконала в повному обсязі, сплатила частку в розмірі, еквівалентному 34 480,00 доларів США, яка на момент укладення Договору становила 979 922 гривень, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів:

- № 216 від 24.12.2020 року на суму 49 999,00 грн;

- № 273 від 28.12.2020 року на суму 49 999,00 грн;

- № 384 від 29.12.2020 року на суму 49 999,00 грн;

- № 443 від 30.12.2020 року на суму 49 999,00 грн;

- № 4 від 04.01.2021 року на суму 49 999,00 грн;

- № 107 від 05.01.2021 року на суму 49 999,00 грн;

- № 114 від 06.01.2021 року на суму 49 999,00 грн;

- № 212 від 11.01.2021 року на суму 49 999,00 грн;

- № 219 від 12.01.2021 року на суму 49 999,00 грн;

- № 314 від 14.01.2021 року на суму 49 999,00 грн;

- № 320 від 15.01.2021 року на суму 49 999,00 грн;

- № 407 від 18.01.2021 року на суму 49 999,00 грн;

- № 415 від 19.01.2021 року на суму 49 999,00 грн;

- № 473 від 20.01.2021 року на суму 49 999,00 грн;

- № 484 від 22.01.2021 року на суму 49 999,00 грн;

- № 502 від 25.01.2021 року на суму 49 999,00 грн;

-№ 554 від 26.01.2021 року на суму 49 999,00 грн;

- № 566 від 27.01.2021 року на суму 49 999,00 грн;

- № 599 від 28.01.2021 року на суму 49 999,00 грн;

-№ 608 від 29.01.2021 року на суму 30 112,00 грн.

Пунктом 4.2.1. Договору передбачено, що Товариство зобов`язано забезпечити будівництво Будинку в строк 4 квартал 2023 року.

Судом встановлено, що будинок, визначений у Договорі асоційованого членства у споживчому товаристві № 2/86 від 23 грудня 2020 року на дату звернення з позовом не побудовано, в експлуатацію не введено.

Вказане визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Згідно з пунктом 8.2. Договору досудове врегулювання спорів є обов`язковим для сторін цього Договору.

13.06.2024 року в порядку досудового врегулювання спору позивач зверталася до Споживчого товариства «Будова Парк» з відповідною претензією щодо невиконання умов Договору та повідомила про початок процедури його розірвання у зв`язку із невиконанням Товариством умов Договору, а саме пункту 4.2.1. Договору зобов`язання забезпечити будівництво будинку в строк - IV квартал 2023 року, однак, вказана претензія залишена Товариством без відповіді.

03.07.2024 року позивач зверталась до Споживчого товариства «Будова Парк» з вимогою про розірвання Договору, стягнення пайового внеску, курсової різниці та штрафу, передбаченого умовами Договору, однак, вказана вимога також залишена Товариством без відповіді.

Колегія суддів виходить з такого.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями частини першої статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що Споживче товариство «Будова Парк» мало намір забезпечити фінансування будівництва житлового комплексу «М. Парк» забудовником Колективне Підприємство «Будова» на земельній ділянці, належній на праві оренди ТОВ «Михайлівський маєток» в м. Одесі за адресою: площа Михайлівська, 16. Проект складався з двох 16-ти поверхових будинків.

23.12.2020 року між Споживчим товариством «Будова Парк» (Товариство) та ОСОБА_1 (Пайовик) укладено Договір асоційованого членства у споживчому товаристві № 2/86.

Згідно пункту 4.2. товариство зобов`язано: забезпечити будівництво будинку в строк - 4 квартал 2023 року (п. 4.2.1.), сумлінно виконувати Договір щодо пайовика (п. 4.2.6.).

У разі дострокового розірвання Договору з причин, пов`язаних з невиконанням товариством своїх зобов`язань за цим Договором (а саме - п. 4.2.1.) повернути пайовикові фактично внесену ним частку на момент розірвання цього договору (абз. 2 п. 4.2.7.).

Відповідно до пункту 3.1.5. Договір асоційованого членства, пайовик має право вимагати від товариства розірвання даного Договору в разі невиконання товариством своїх зобов`язань згідно п. 4.2.1. цього Договору і повернення фактично внесеної частки на момент розірваного Договору, протягом 20-ти банківських днів з моменту розірвання цього Договору.

Відповідно до пункту 5.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором, а у випадках, не передбачених договором, відповідно до чинного законодавства України.

Згідно пункту 5.2 Договору у разі прострочення у виконанні зобов`язання по п. 4.2.1. цього Договору з боку Товариства більш ніж на 180 днів, з урахуванням п. 3.2.7 Договору, Товариство на письмову вимогу Пайовика, виплачує Пайовикові штраф в розмірі 0,01% від розміру невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання, починаючи з 181 дня прострочення виконання.

Абзацом 2 пункту 5.2. Договору передбачено, що у випадку розірвання Договору за ініціативою Пайовика, якщо Товариство прострочило виконання п. 4.2.1. цього Договору, Товариство зобов`язано повернути Пайовику всю суму Частки, яка фактично була ним внесена на момент розірвання цього Договору протягом 20-ти банківських днів з моменту розірвання Договору на рахунок Пайовика, вказаний в даному Договорі, або іншим узгодженим Сторонами способом або на депозитний рахунок нотаріуса.

Тобто у договорі асоційованого членства у споживчому товаристві № 2/86 від 23.12.2020 року сторони погодили як умови дострокового розірвання договору, так і виникнення між ними у зв`язку із цим іншого зобов`язання з повернення коштів, отриманих за договором, який сторони розірвали, визначивши суму коштів, яка підлягає поверненню, а також порядок і строки їх повернення.

Так, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині розірвання договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 2/86 від 23.12.2020 року підлягають задоволенню, оскільки Споживче товариство «Будова Парк» не виконало свій обов`язок у встановлений строк, який остаточно сплинув 01.06.2024 року з урахуванням пунктом 3.2.7. Договору, щодо передачі пайовикові після здачі будинку в експлуатацію однокімнатну квартиру загальною площею 43,1 кв. м. під будівельним номером АДРЕСА_4 , так як будівництво взагалі не розпочато з грудня 2020 року по липень 2024 року, що є істотним порушенням умов договору.

ОСОБА_1 втратила можливість отримати у власність після здачі будинку в експлуатацію однокімнатну квартиру загальною площею 43,1 кв. м. під будівельним номером АДРЕСА_4 , оскільки таке будівництво неможливе за законом, тобто потерпіла сторона не може використати результати договору.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником відповідача визнано позовні вимоги в частині розірвання договору асоційованого членства у споживчому товаристві № 2/86 від 23.12.2020 року.

Колегія суддів зазначає, що рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 09 грудня 2024 року в частині розірвання договору асоційованого членства у споживчому товаристві № 2/86 від 23.12.2020 року та стягнення пайового внеску у розмірі 979 922 гривень в апеляційному порядку не оскаржується.

Відповідно до статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що договір асоційованого членства у споживчому товаристві № 2/86 від 23.12.2020 року, укладений між СТ «Будова Парк» та ОСОБА_1 підлягає розірванню у зв`язку з істотними порушеннями умов договору, тому ОСОБА_1 має право вимагати повернення коштів, сплачених на рахунок СТ «Будова Парк» як пайові внески, так і курсову різницю, від сплаченого пайового внеску.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначила що станом на дату звернення до суду за грошові кошти в гривні, які були внесені позивачем як частка в 2020-2021 роках, вона не може придбати аналогічний об`єкт нерухомості, оскільки у зв`язку із повномасштабним вторгненням та збройною агресією російської федерації відбулась значна зміна курсу гривні як національної валюти відносно долара США, фактично грошові кошти в гривні знецінились, тобто, зменшилась їх купівельна спроможність.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Водночас Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання на території України грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Одним із елементів належного виконання зобов`язання є його виконання у валюті, погодженій сторонами.

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які укладаються та виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово висновувала, що у цивільному законодавстві відсутня заборона на укладення правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги.

Такий підхід до розуміння правової природи іноземної валюти як валюти зобов`язання є усталеним і послідовним у практиці Великої Палати Верховного Суду (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16, від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17, від 11 вересня 2024 року у справі № 500/5194/16-ц).

У пункті 2.1. договору № 2/86 від 23.12.2020 року сторони погодили, що пайовик в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, зобов`язується внести частку в розмірі, еквівалентному 34 480,00 доларів США, що на момент укладення Договору становить 979 922,00 гривень, виходячи з комерційного курсу «Середній продаж» долара США, встановленого на сторінці в інтернет за адресою: http://minfin.com.ua/currency/auction/usd/buy/kiev/ на дату проведення платежу, станом на 09:00 годину за київським часом, що на дату укладення Договору становить 28,4200 гривень за 1 долар США.

Внесення частки пайовиком здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок товариства та/або внесення готівкових коштів в касу товариства в національній валюті України згідно Додатку № 2 до цього договору (п. 2.2. цього Договору).

Відповідно до Додатку № 2 до Договору, сторони визначили наступний порядок та строки внесення частки: внесення грошової суми в еквіваленті 34 480 доларів США (979 922 грн).

На виконання своїх зобов`язань за договором ОСОБА_1 були внесені на користь Споживчого Товариства «Будова Парк» з грудня 2020 року по січень 2021 року пайової частки відповідно до графіку оплати у розмірі, еквівалентному 34 480,00 доларів США, яка на момент укладення Договору становила 979 922 гривень

Тобто, розмір фактично сплачених пайових внесків у рахунок договору, встановлено судом у розмірі 34 480,00 доларів США, грошові кошти сплачувались позивачем у гривні, однак розмір платежів у п. 2.1 договору № 2/86 від 23.12.2020 року та додатку № 2 до договору, розраховувався в еквіваленті за офіційним курсом долара США на день проведення платежу.

Згідно п. 2.6. Договору у випадках, коли за цим Договором передбачається повернення Частки (частини Частки) Пайовикові, сума коштів, що повертаються визначається розміром фактично сплачених грошових коштів в гривні на момент повернення за вирахуванням санкцій за невиконання Пайовиком своїх зобов`язань, при цьому сума Частки, яка підлягає поверненню не індексується і на неї не нараховуються відсотки.

Згідно пункту 5.2. Договору у разі прострочення у виконанні зобов`язання по п. 4.2.1. цього Договору з боку товариства більш ніж на 180 днів, з урахуванням п. 3.2.7. Договору, товариство на письмову вимогу пайовика виплачує пайовикові штраф в розмірі 0,01% від розміру невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, починаючи з 181 дня прострочення виконання. У випадку розірвання Договору за ініціативою пайовика, якщо товариство прострочило виконання п. 4.2.1. цього Договору, товариство зобов`язано повернути пайовику всю суму частки, яка фактично була ним внесена на момент розірвання цього договору на протязі 20-ти банківських днів з моменту розірвання Договоруна рахунок пайовика, вказаний в даному Договорі або іншим узгодженим сторонами способом або на депозитний рахунок нотаріуса.

В апеляційній скарзі СТ «Будова Парк» наполягає на тому, що сума частки до повернення пайовику визначається розміром фактично сплачених грошових коштів в гривні, отже і валютою зобов`язання в такій ситуації є гривня. Тому поверненню підлягає лише фактично сплачена позивачем сума у розмірі 979 922 грн

Відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Підставою для тлумачення судом правочину є наявність спору між сторонами щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів у тексті всієї угоди або її частини, що не дає змогу з`ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір. У той же час тлумачення не може створювати нові умови договору, а виключно роз`яснює існуючі умови угоди. Тобто суд може постановити рішення про тлумачення змісту договору без зміни його умов. Оскільки метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який складають права та обов`язки сторін, то тлумачення потрібно розуміти як спосіб виконання сторонами умов правочину.

З огляду на викладене тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення (з`ясування) його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення незрозумілостей та суперечностей у трактуванні його положень.

Колегія суддів виснує, що у цій справі сторони погодили, що одиницею виміру суми коштів за цим зобов`язанням є долар США (валюта зобов`язання), валютою платежу сторони у договорі визначили національну валюту - гривню, тому належним виконанням зобов`язання, яке виникло між сторонами, є повернення Товариством позивачу грошових коштів у національній валюті, сума яких є еквівалентною 34 480,00 доларів США на момент платежу, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року по справі № 500/5194/16.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).

Так, позивач просила стягнути на свою користь курсову різницю у сумі 456 859,60 грн та надала суду розрахунок курсової різниці станом на дату подання позовної заяви, тобто на 17 липня 2024 року, відповідно до якого розмір курсової різниці становить 456 859,60 грн.

Ураховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що платежі по Договору перераховуються (коригуються) з урахуванням курсу долара до гривні, укладаючи вказаний Договір, Товариство погодилось на всі його умови включно із вказаними положеннями, а також строками виконання зобов`язання, тому курсова різниця у розмірі 456 859,60 грн підлягає стягненню з відповідача.

Тобто, визначивши валюту виконання зобов`язання гривню і погодивши розмір внеску в національній валюті України з вказівкою на її еквівалент в іноземній валюті долар США, вимога позивача (пайовика) в порядку розірвання договору повернути йому фактично внесені кошти та курсову різницю від сплаченого пайового внеску на момент розірвання договору, узгоджується зі ст. 533 ЦК України.

Сума коштів у гривнях з визначенням за умовами договору її еквіваленту в доларах США і є тієї сумою, яка фактично внесена пайовиком, тому підлягає поверненню у гривні з урахуванням курсу долара США.

Слід також звернути увагу, що в абзаці 2 пункту 2.1 Договору передбачена можливість збільшення Товариством в односторонньому порядку розміру внеску, що підлягає перерахуванню Пайовиком у гривнях, у разі збільшення курсу вартості долара США по відношенню до гривні.

Враховуючи наведене вимога позивача цілком узгоджується з ст. 533 ЦК України і не суперечить змісту Договору.

Щодо посилань скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року по справі № 500/5194/16, а саме, п. 44 в якому Великої Палати ідентифікує зобов`язання з повернення коштів отриманих за договором як окреме інше зобов`язання, яке виникає у зв`язку з розірванням договору - та саме в межах якого визначається сума коштів, яка підлягає поверненню, а також порядок і строки їх повернення.

Апеляційний суд зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Таким чином, аналіз висновків, зроблених у судовому рішенні суду першої інстанції у цій справі, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним Верховним Судом у справі, на яку посилається скаржник в апеляційній скарзі, оскільки зазначені висновки зроблені судами з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення.

Щодо вимог про стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 5.2 Договору № 2/86 від 23.12.2020 року у разі прострочення у виконанні зобов`язання по п. 4.2.1. цього Договору з боку Товариства більш ніж на 180 днів, з урахуванням п. 3.2.7 Договору, Товариство на письмову вимогу Пайовика, виплачує Пайовикові штраф в розмірі 0,01% від розміру невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання, починаючи з 181 дня прострочення виконання.

Тобто у договорі асоційованого членства у споживчому товаристві № 2/86 від 23.12.2020 року сторони крім іншого погодили і розмір штрафу, що підлягає виплаті пайовику у випадку невиконання товариством своїх зобов`язань.

Згідно пункту 4.2. товариство зобов`язано: забезпечити будівництво будинку в строк - 4 квартал 2023 року (п. 4.2.1.), сумлінно виконувати Договір щодо пайовика (п. 4.2.6.).

Відтак, СТ «Будова Парк» прострочило виконання зобов`язання за договором асоційованого членства у споживчому товаристві № 2/86 від 23.12.2020 року починаючи з 01.01.2024 року. Таким чином, відповідно до вказаних положень Договору штраф починає нараховуватися з 181 дня прострочення, тобто з 29.06.2024 року.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви додано розрахунок штрафу, згідно якого 0,01% від розміру невиконаного зобов`язання 979 922 грн становить 97,99 грн, а розмір штрафу становить 1 861,81 грн, станом на 17.07.2024 року, починаючи з 29.06.2024 року.

Таким чином, районний суд правильно виснував, що відповідач також повинен сплатити штраф за кожен день прострочення виконання зобов`язання, що становить 1 861,81 грн, починаючи з 29.06.2024 року за кожен день прострочення виконання зобов`язання станом на момент подання позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги, що штраф за прострочення виконання забудовником зобов`язань настає лише після здачі будинку в експлуатацію і що не допускається стягнення договірних штрафних санкцій з коштів, які спрямовуються на будівництво є неспроможними, оскільки доказів, що будівництво будинку як станом на час розгляду справи і прийняття рішення районним судом, так і на час перегляду справи в апеляційному порядку принаймні розпочалось, Споживчим товариством «Будова Парк» не надано.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги висновок районного суду не спростовують і зведені лише до незгоди з висновком суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

Також, Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Споживчого товариства «Будова Парк» - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 09 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 03.07.2025 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова