Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4727/25
Номер провадження2/711/2273/25
РІШЕННЯ
08 липня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
27 травня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зарудній Олександр Вікторович, через підсистему «Електронний суд», звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2019 року в справі №711/7135/19, та стягувати із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі на 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 25 червня 2011 року між сторонами був укладений шлюб, який вони зареєстрували у Великомечетнянській сільській раді Кривоозерського району Миколаївської ради про що зроблений актовий запис № 1140.
У шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Шлюб між сторонами був розірваний 05 грудня 2019 року, що підтверджується копією рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.12.2019 у справі №711/7134/19.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.12.2019 в справі №711/7135/19 вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліментів щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2118,00 грн з індексацією відповідно до закону, починаючи з 04.09.2019 та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач, отримавши виконавчий лист по справі № 711/7135/19 про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 , передала його на примусове виконання у Придніпровський ВДВС у м.Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ). На підставі вищезазначеного виконавчого листа старшим державним виконавцем Придніпровського ВДВС у м.Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) Павлик Н.І. було відкрито виконавче провадження № 61401563.

Як зазначає позивач у мотивувальній частині позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 , не зважаючи на відкриття виконавчого провадження, аліменти не сплачував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 16 944 грн. У зв`язку із цим, державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.05.2020.

Також позивач у позові зазначає, що відповідач, на час звернення до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, не мав стабільного, постійного заробітку, що і зумовило позивача пред`явити позовну вимогу про стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій сумі.

Надалі, як стверджує позивач у мотивувальній частині позову, між сторонами було досягнуто домовленість про добровільну сплату аліментів, а тому позивач подала заяву до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення виконавчого документу без подальшого виконання. Проте наразі позивачу все важче просити відповідача сплатити аліменти в добровільному порядку.

Підсумовуючи викладене, позивач зазначає, що оскільки з часу присудження аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі, через значні інфляційні процеси, введення військового стану в Україні, збільшилися витрати на утримання дитини, а відповідач у свою чергу є здоровою, працездатною особою, проходить військову службу та має стабільний дохід, інших осіб на утриманні не має, тому виникла потреба у зміні способу стягнення аліментів та стягненні із відповідача ОСОБА_2 , на користь позивача ОСОБА_1 , аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, із дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 10 год 00 хв 08 липня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.40-41).

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Зарудній О.В. у судове засідання не з`явилися, хоча про місце, день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами цивільної справи, що знаходяться на а.с. 45 зворот, 47.

Водночас представник позивача ОСОБА_1 адвокат Зарудній О.В. подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без участі як позивача, так і його як її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (вхідний №24588/25 від 19.06.2025, а.с.57).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 08 липня 2025 року о 10 год 00 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами цивільної справи, що знаходяться на а.с. 52, відзиву до суду не направив.

Водночас, 08.07.2025 через канцелярію суду, відповідач ОСОБА_2 подав заяву, в якій позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів визнав повністю та просив суд змінити спосіб стягнення аліментів, що підлягають ним сплаті позивачу на утримання сина ОСОБА_4 , із твердої грошової суми на частину усіх видів його заробітку, здійснивши розгляд справи у його відсутність (вхідний №27430/25 від 08.07.2025).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальні позиції як представника позивача ОСОБА_1 адвоката Заруднія О.В., так і відповідача ОСОБА_2 , висловлені письмово, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 26 червня 2011 року уклали шлюб, який у цей же день зареєстрований Великомечетнянською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області, який заочним рішенням Придніпровського районного суду від 05.12.2019 у справі №711/7134/19, що набрало законної сили 08.01.2020, був розірваний (а.с.14-15).

Із безпосередньо дослідженої копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що видане повторно 04.01.2024 виконавчим комітетом Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, суд встановив, що, перебуваючи у шлюбі, у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Заочним рішенням Придніпровського районного суду від 05.12.2019 у справі №711/7135/19, що набрало законної сили 08.01.2020, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2118,00 гривень з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 04 вересня 2019 року та продовжувати до досягнення дитиною повноліття (а.с.17-18).

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Із постанови старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. від 26.02.2020 суд встановив, що означеного дня було відкрито виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2118,00 гривень з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 04 вересня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Виконавчим документом, на підставі якого відкрито державним виконавцем виконавче провадження №61401563, став виконавчий лист №711/7135/19, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси 07.02.2020 (а.с.19-20).

Також із постанови старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. від 15.05.2020, що винесена в межах виконавчого провадження №61401563, суд встановив, що виконавчий лист №711/7135/19, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси 07.02.2020, був направлений для примусового виконання до роботодавця боржника ОСОБА_2 ПАТ «Первомайський молочноконсервний комбінат» (а.с.21-22).

Крім того із постанов старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Улюліної В.В. від 16.03.2021, що винесені в межах виконавчого провадження №61401563, суд встановив, що означеного дня боржник ОСОБА_2 був тимчасово обмежений у праві керування транспортними засобами та у праві полювання. Підставою для винесення означених постанов державним виконавцем стало те, що боржник ОСОБА_2 мав заборгованість зі сплати аліментів на користь стягувача ОСОБА_1 для утримання сина ОСОБА_3 в сумі 29596,78 грн, що утворилася за період з 04.09.2019 до 01.03.2021 (а.с.25-28).

Із постанови старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шаповалова О.А. від 20.01.2022, що винесена в межах виконавчого провадження №61401563, суд встановив, що на боржника ОСОБА_2 накладено штраф у зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів на користь стягувача ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 в сумі 41 298,73, що сукупно утворилася станом на 01.09.2021 (а.с.31-32).

Також із постанови старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Капшитаря В.О. від 28.09.2022, що винесена в межах виконавчого провадження №61401563, суд встановив, що означеного дня виконавчий документ - виконавчий лист №711/7135/19, виданий Придніпровським районним судом м.Черкаси 07.02.2020, - був повернутий стягувачу ОСОБА_1 у зв`язку із надходженням від неї заяви про повернення виконавчого документа без подальшого виконання (а.с.33-34).

Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини пов`язані із зміною способу стягнення аліментів, зокрема з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Крім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З правового аналізу вищезазначених норм матеріального права вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження; ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, тому зміна розміру аліментів може мати під собою і зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки).

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Аналогічна правова позиція визначена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Частиною 4 ст.273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини.

У будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства суд зважує на те, що, присуджуючи аліменти, суд має чітко зазначити спосіб їх стягнення: у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів - законодавча гарантія, яка застосовуються незалежно від рішення суду.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини в частині зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) платника аліментів підлягає до задоволення, оскільки саме одержувач аліментів наділений правом вибору способу стягнення аліментів.

Положеннями ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1,5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Ця норма права, з огляду на приписи ч.1 ст.10 СК України, може бути застосована через аналогію закону і до стягнення аліментів у позовному провадженні, оскільки вказана норма права міститься у главі 15 розділу III СК України, тобто у тому ж розділі вказаного кодифікованого закону, яким регламентовано стягнення аліментів на утримання малолітньої/неповнолітньої дитини та обставин, що мають бути враховані судом для визначення їх розміру.

У той же час ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Чинне законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом визначити спосіб стягнення аліментів та просить присудження їх у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Визначаючи розмір аліментів у частці від заробітку відповідача суд виходить з наступного.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Тлумачення ст. 192 СК України дозволяє констатувати, що при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача.

Відповідно до частини першої та другої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно з ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, відповідач як батько дитини зобов`язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття та, вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів, суд бере до уваги, що відповідач на своєму утриманні інших дітей не має, є особою працездатного віку, а тому має можливість отримувати доходи та утримувати свою дитину, при цьому позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог та зміни способу та розміру стягнення визначених раніше судом аліментів на утримання дитини, а саме з твердої грошової суми в розмірі 2118 грн на 1/4 частки усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам перш за все малолітньої дитини учасників справи, а також відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Також суд, задовольняючи позовну вимогу про зміну способу стягнення аліментів, керується положеннями ч.4 ст.206 ЦПК України, згідно яких, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання відповідачем ОСОБА_2 позову про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову, а відповідно і ухвалює судове рішення про задоволення позовної заяви.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Частиною 3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Ураховуючи, що до початку розгляду справи №711/4727/25 по суті відповідач визнав позов, тому суд, керуючись ч.6 ст.141 ЦПК України у взаємозв`язку із положеннями ч.1 ст.142 того ж Кодексу і ч.3 ст.4, п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави належить стягнути 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті позивачем за подання позовної заяви, а саме: 484 гривень 48 копійок (1211,20 грн х 0,8 = 968,96 грн; 968,96 грн х 0,5 = 484,48 грн).

Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення із відповідача на користь держави 50% суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.180-184, 192 СК України, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 142, 206, 247, 258, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що визначений заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2019 року в справі №711/7135/19 та стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 2118 грн з індексацією відповідно до закону на 1/4 частини (однієї чверті) всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 (сорок вісім) копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 08 липня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: О. В. Петренко