Справа № 697/638/25
Провадження № 2/697/536/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

30 червня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Деревенського І.І.,

за участю секретаря судового засідання Задорожнього К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Канів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Степанецької сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Степанецької сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до розпорядження Канівської державної районної адміністрації №188 від 19.06.1996 позивач набула право на земельну частку (пай), розміром 2,19 умовних кадастрових гектари, розташованої в КСП ім. Ватутіна село Горобіївка Канівського району Черкаської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видано належний сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0091535, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 34 від 12.11.1996. Зазначає, що факт належності їй права на земельну частку (пай) визнаний та не є предметом оспорювання або доказування. Також згідно рішення Степанецької сільської ради від 29.01.2025 № 40-20/ІХ «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості» за позивачкою згідно схеми поділу обліковується як невитребуваний пай дві земельні ділянки. Стверджує, що станом на даний час вищевказаний оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), було втрачено, про що в обласній газеті «Черкаський край» за № 10 (20566) від 05.03.2025 було опубліковано відповідне оголошення про те, що загублений сертифікат на земельну частку (пай), серії ЧР № 0091535 на ім`я ОСОБА_1 вважати недійсним. Звернувшись із запитом до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області позивач отримала письмову відповідь від 10.02.2025 № ПІ-9/0-99/0/63-25 з вичерпною інформацією про реєстрацію сертифікату на земельну частку (пай), серії ЧР № 0091535, що виданий на ім`я позивачки. Позивачка, зазначає, що вона як колишній член КСП, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власником земельних часток (паїв)» має право на земельну частку (пай). Підтвердження її права на земельну частку (пай), для неї є важливим, так як надасть змогу реалізувати в подальшому права та інтереси, отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та в подальшому здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Також зазначає, що відповідь Степанецької сільської ради на заяву позивачки вих. 251/08-02 від 26.02.2025 містить посилання на нормативно-правові акти, які підтверджують її право на земельну частку (пай), але в зв`язку з відсутністю оригінала сертифікату на право на земельну частку (пай) вони не можуть позитивно розглянути заяву позивачки щодо виділення земельної частки (паю).

У зв`язку з вищезазначеним, позивачка просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,19 умовних кадастрових гектарів, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0091535, виданого на підставі рішення Канівської районної державної адміністрації №188 від 119.06.1996 та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 12.11.1996 №34.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.03.2025 справу прийнято до розгляду та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10.04.2025, яке у зв`язку з неявкою представника відповідача було відкладено на 05.05.2025.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.06.2025, яке у зв`язку з неявкою представника відповідача було відкладено на 30.06.2025.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, засобами поштового зв`язку направила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач Степанецька сільська рада Черкаського району Черкаської області свого представника для участі у судовому засіданні по розгляду даної справи не направила, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення на адресу відповідача судової кореспонденції, яка повернулася із відміткою «вручено» (а.с. 25, 28, 36,38) та довідками про доставку електронного документа в системі «Електронний суд» (а.с.20-21, 27, 34-35, 40), що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 33,39). Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача/представника відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не подано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вирішив наступне.

Суд встановив, що у період з 08.09.1994 по 28.05.1999 ОСОБА_1 працювала дояркою на фермі в колгоспі ім. Ватутіна, що підтверджується копією трудової книжки позивача № НОМЕР_1 (а.с.8).

Відповідно до листа Головного Управління Держгеокадастру у Черкаській області від 10.02.2025 № ПІ-9/0-9/0/63-25, вбачається, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «ім. Ватутіна» с. Горобіївка Канівського району Черкаської області на ім`я ОСОБА_1 наявний запис за №34 від 12.11.1996 щодо реєстрації сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0091535, згідно розпорядження Канівської районної державної адміністрації від 19.06.1996 №188. Розмір земельної частки (паю) становить 2,19 в умовних кадастрових гектарах. Крім того, повідомлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифіката на право на земельну частку 8пай) серії ЧР №0091535 на ім`я ОСОБА_1 не видавався (а.с.7).

Відповідно до копії рішення Степанецької сільської ради Об`єднаної територіальної громади від 29.01.2025 №40-20/ІХ «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), вбачається, що сільська рада вирішила затвердити документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вид угідь рілля) не витребувану частку (пай) гр. ОСОБА_1 , площею 1,7600 га., кадастровий номер :01:001:1320, а також затвердила документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вид угідь сіножаті) не витребувану частку (пай) гр. ОСОБА_1 , площею 0,2761 га., кадастровий номер :01:001:1318 (а.с.10-12).

У зв`язку із втратою вищезазначеного Сертифікату, позивачкою подано відповідне оголошення до газети «Черкаський край» від 05.03.2025 №10 (20566) (а.с.13).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 5 цього Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно ст.3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

За правилами Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом.

Законом України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», постановами Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 № 801 та від 04.02.2004№ 122, спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства и продовольства України та Академії аграрних наук від 04.10.1996 № 47/172/48, Рекомендаціями по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій, затвердженими 15.05.1992 Державним комітетом України по земельних ресурсах, Міністерством сільського господарства і продовольства України, Міністерством у справах роздержавлення власності і демонополізації виробництва України встановлено, що з числа земель, які підлягають роздержавленню та приватизації створюється резервний фонд.

Резервний фонд використовується у тому числі, для надання земельних ділянок особам, які незаконно були позбавлені права на земельну ділянку, до яких відносяться також громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Відповідно до статті 3 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Крім того, статтею 13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» також передбачається можливість наявності нерозподіленої земельної ділянки та невитребуваної земельної ділянки. Зокрема, Нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк, визначений у договорі оренди земельної ділянки, але не довше, до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю. У разі якщо до 01.01.2028 власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Зазначені норми передбачають право осіб, яким належить право на земельну частку (пай), та їх спадкоємцям отримати земельні ділянки в натурі до 01 січня 2028 року; виділення таких земельних ділянок здійснюється сільськими, селищними або міськими радами.

Зазначені висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 09.11.2021 у справі №542/1403/17 (провадження № 14-106цс21) та висновками Другої судової палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22.11.2023 у справі №227/227/22 (провадження № 61-11108св23).

Стаття 328 ЦК України, вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Згідно положення ст.3 ЦК України випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай).

Також, відповідно з статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0091535 належало право на земельну частку (пай) розміром по 2,19 умовних кадастрових гектарів.

Державний акт на землю позивачці не видавався, а Сертифікат на земельну частку (пай) втрачено. Дана обставина підтверджується оголошенням в газеті «Черкаський край» від 05.03.2025 №10 (20566). Відсутність оригіналу Сертифікату на земельну частку (пай) перешкоджає ОСОБА_1 у виділенні паю в натурі, виготовленні технічної документації на землю та оформленні на неї права власності.

За таких обставин, та відповідних їм норм цивільного законодавства суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих доказів, які оцінені судом як належні, допустимі, достовірність яких не викликала у суду сумнівів, та сукупність яких є достатньою, - вирішив, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15,16, 328, 392 ЦК України, ст. 4,5, 12,13 263-264 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Степанецької сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай0 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право на земельну частку (пай) розміром 2,19 умовних кадастрових гектарів, відповідно до Сетифіката на право на земельну частку (пай) серії №ЧР №0091535, виданого на підставі рішення Канівської районної державної адміністрації №188 від 119.06.1996 та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 12.11.1996 №34.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Учасники процесу:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Степанецька сільська рада Черкаського району Черкаської області, місцезнаходження: вул. Героїв України, 10, с. Степанці, Черкаського району, Черкаської області, ЄДРПОУ 4411332.

Головуючий І . І . Деревенський