_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-н/947/7301/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

02.07.2025 м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Мальований В.О. розглягувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання заявниці ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку . Відповідно дост. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; У заяві про видачу судового наказу заявниця просить суд стягнути з боржника аліменти на утримання дитини урозмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) боржника до досягнення дитиною трирічного віку. Однак, вимога щодо стягнення аліментів на утримання заявниці не відповідає вимогам ч. 1ст. 161 ЦПК України. У ст. 165 ЦПК України зазначено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу, суд відмовляє у видачі судового наказу (пункт 3 частини 1). У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу (частина 3). Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Отже, за вимогою щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, необхідно видати судовий наказ. Заявлена вимога в частині стягнення аліментів з боржника на утримання заявниці не може розглядатися в порядку наказного провадження, тому в цій частині заявлених вимог необхідно відмовити у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.161,165, 260 ЦПК України ,-

УХВАЛИВ :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку до досягнення дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку . Роз`яснити заявниці, що вона має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. О. Мальований