СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/965/25
17 червня 2025 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Єросова І.Ю.,
при секретарі судових засідань Хвостенко О.О.,
09.10.2024 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Святошинського районного суду м.Києва з вищезазначеним позовом у якому просять: 1) зняти арешт, накладений на нерухоме майно ОСОБА_3 , реєстраційний номер обтяження 334870, зареєстрований 27.06.2006 р. реєстратором Першої київської державної нотаріальної контори, підстава обтяження: ухвала №2-2629/2006 р. видана 07.06.2006 р. Солом`янським районним судом м.Києва, а саме: з частини квартири АДРЕСА_2 ; 2) зняти арешт, накладений на нерухоме майно ОСОБА_3 , реєстраційний номер обтяження 6520777, зареєстровано 04.02.2008 р. за номером 6520777, реєстратором Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, підстава обтяження: постанова №40/28 від 28.01.2008 р. Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, а саме: з 1/5 частини квартири АДРЕСА_2 .
Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 14.10.2024 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.11.2024 р. відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 18.02.2025 р. витребувано від архіву Солом`янського районного суду м.Києва докази з матеріалів цивільної справи ун.№2-2629/2006, а саме: копію ухвали Солом`янського районного суду м.Києва №2-2629/2006 від 07.06.2006 р. про накладення арешту на частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також за наявності: копії підтверджуючих документів про направлення вказаної ухвали на виконання до нотаріальної контори, копії підтверджуючих документів у тому числі і за ухвалою суду про зняття арешту з нерухомого майна, накладеного згідно ухвали Солом`янського районного суду м.Києва №2-2629/2006 від 07.06.2006 р., копії підтверджуючих документів, що містять інформацію про виконання рішення суду ОСОБА_3
21.05.2025 р. до суду надійшла відповідь від Солом`янського районного суду м.Києва щодо витребування доказів, копія ухвали № 2-2629/2006 якою суд ухвалив забезпечити позов у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, задоволено частково та накладено арешт на майно відповідача, а саме на 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
17.06.2025 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали заяву до суду про долучення до матеріалів цивільної справи довідки Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Забігайла С.Ю. від 26.03.2024р., щодо спадкової черги спадкоємців та прохання розглядати справу без їхньої участі.
Відповідач у судове засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, правом подачі відзиву не скористався.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку.
Судом встановленні наступні обставини.
Відповідно до інформаційної довідки № 371398667 від 26.03.2024 р. Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру забоон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, зокрема відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_3 за ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.06.2006 р. (справа «2-2629/2006) накладений арешт (реєстраційний №3384870: арешт нерухомого майна, зареєстровано: 27.06.2006 р. за №3384870, реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора). Також відповідно до цієї ж довідки, на 1/5 частини квартири № кв. АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за постановою Відділу державної викоавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві №40-28 від 28.01.2008 р. Дванадцятою Київською Державною нотаріальною конторою 04.02.2008р. зареєстровано обтяження №6520777 арешт нерухомого майна.
Відповідно до свідоцтва про смерть виданого Святошинським ВД РАЦС у м. Києві, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до довідки приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Забігайла С.Ю., спадкоємцями першої черги по закону майна ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_2 та дружиа ОСОБА_1 . Таким чином, позивачки є спадкоємцями майна ОСОБА_3 є позивачі.
ОСОБА_5 22.05.2024 р. звернулась із заявою до начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року N 475/97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів N 2, 4. 7. та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстав для обтяження майна на даний час немає.
Постановою Верховного суду від 22.12.2021 року у справі N 645/6694/15-ц надано правову позицію згідно якої наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувана, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Таким чином, станом на сьогодні відсутні докази на підтвердження того, що існують обставини, що стали підставою для накладення заборони щодо нерухомого майна, що належить позивачу. В той же час, існування заборони на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 перешкоджає позивачам у реалізації своїх прав на розпорядження власним майном.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення позивачів до суду, за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується права позивачів щодо отримання свідоцтва про право власності. Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовна вимога про зняття арешту є законною та обґрунтованою.
Щодо спадкування арешту на майно, застосованого суддею Солом`янського районного суду м. Києва 0.06.2006 . в межах цивільної справи №2-2629-2006р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди. Відповідно до норм ЦПК України, існує певний порядок скасування заходів забезпечення позову, який розглядається судом в межах тієї справи, у якій він був застосований (ст. 158 ЦПК України).
Таким чином суд відмовляє позивачам у їх вимозі щодо скасування цього арешту.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 263-265, 274-279, 280-282, 353 ЦПК України, суд
Скасувати арешт застосований державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ м.Києва Герасименко Ганною Станіславівною постановою №40/28, 28.01.2008 р. і який зареєстрований 04.02.2008 року за №6520777 реєстратором: Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою, об`єкт обтяження 1/5 частини - квартири АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю. Єросова