РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/6153/25

номер провадження №2/712/2895/25

07.07.2025 м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участі: секретаря судового засідання Шевченко О.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Черкаської міської ради про визнання права власності на частки земельної ділянки у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до ОСОБА_2 та Черкаської міської ради (далі відповідачі) про визнання права власності на частки земельної ділянки у порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , після його смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку, розміром 407 кв. м., кадастровий номер АДРЕСА_1 на території Черкаської міської ради, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належить на праві спільної сумісної власності померлому ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_2 , на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 621583, виданого на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 18.09.2006 № 4-1154 та № 4-1163, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 73. Мати померлого спадкодавця ОСОБА_2 21.11.2024 подала до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Іващенко Г.М. заяву про відмову від спадщини на користь сина померлого ОСОБА_1 . Дружина померлого спадкодавця, ОСОБА_4 , також 21.11.2024 подала до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Іващенко Г.М. заяву про відмову від спадщини на користь сина померлого ОСОБА_1 . Таким чином, померлий ОСОБА_3 після себе не залишив заповіту, а до спадкоємців померлого за законом першої черги, що прийняли спадщину належить лише його син позивач ОСОБА_1 , на користь якого відмовились від спадщини мати померлого спадкодавця, ОСОБА_2 та дружина померлого спадкодавця, ОСОБА_4 . Постановою приватного нотаріуса від 27.03.2025 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер: -06-021-0028, що знаходяться по АДРЕСА_2 , оскільки вищевказана земельна ділянка належить: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, а у правовстановлюючому документі не визначені їх частки та з поданих документів неможливо визначити склад спадкового майна після смерті ОСОБА_3 . Оскільки, у державного нотаріуса відсутні умови для оформлення спадщини та позивач не може реалізувати свої спадкові права, він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 23.05.2025 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.06.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила суд задовольнити позов.

26 червня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідача Черкаської міської ради, у якій він просить здійснювати розгляд справи без його участі, при вирішенні вказаної справи сторона відповідача покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 05.09.2024 було складено відповідний актовий запис №2607 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що стверджується свідоцтвом про смерть від 05.09.2024 серії НОМЕР_1 .

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02.07.2008, батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 .

Відповідно до листа приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу від 17.06.2025 № 110/01-16 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа за № 57/2024.

Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №621588, виданому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 18.09.2006 №4-1154 та №4-1163, вони є власниками на праві спільної сумісної власності земельної ділянки площею 407 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Списком співвласників земельної ділянки серії ЯГ №621583 до державного акта визначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками земельної ділянки площею 407 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.2025, ОСОБА_1 успадкував частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_3 , що також стверджується витягом з Державного реєстру речових прав №420003325 від 27.03.2025.

Згідно із інформаційною довідкою із спадкового реєстру від 17.06.2025 №84553558 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , були видані свідоцтва про право на спадщину №73864255 та №73864296.

Відповідно до висновку експерта про вартість земельної ділянки, виданим ТОВ «ГІСМАП», земельна ділянка, що знаходиться у АДРЕСА_2 з кадастровим номером :06:021:0028 оцінена у 132 000 грн 00 коп.

Згідно із наданою приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Іващенко Г.М. спадковою справою від 21.11.2024 №57/2024, спадкоємці ОСОБА_3 дружина ОСОБА_4 та мати ОСОБА_2 написали заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 .

02 вересня 2024 року ОСОБА_1 надав заяву приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Іващенко Г.М. про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 .

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу від 27.03.2025 вих. № 63/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером :06:021:0028, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Як зазначено у вказаній постанові, під час розгляду заяви та поданих документів встановлено, що вище вказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Тому керуючись Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №396/5, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку, оскільки, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення частки померлого у спільному майні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з частинами 1, 2 статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Закон встановлює способи захисту права власності, одним із яких є визнання права власності у судовому порядку (стаття 392 ЦК України).

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними.

Відтак, суд дійшов висновку, що земельна ділянка площею 0,0407 га з кадастровим номером :06:021:0028, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 та померлому ОСОБА_3 у рівних частинах, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №621588 від 23.10.2006.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч. 1 ст. 1216 ЦК України).

Положеннями статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно із частиною 2 статті 1221 ЦК України якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна.

На підтвердження прийняття спадщини позивачем, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу було надано суду спадкову справу, яка містить заяву позивача про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

У частині п`ятій статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Як передбачено статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четвертої статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20) вказано, що «для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.[…] Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом якого вона звернулася до суду».

За обставин цієї справи належним способом захисту порушеного права позивача є позов про визнання права власності (права на частку у праві спільної власності на спірне майно) у порядку спадкування. При розгляді справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування, встановлення належності спірного майна до складу спадщини є передусім питанням доведення відповідних обставин, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 522/3974/20 (провадження № 61-4007св23).

З матеріалів справи судом встановлено, та визнається сторонами, що земельна ділянка площею 0,0407 га з кадастровим номером :06:021:0028, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 та померлому ОСОБА_3 у рівних частинах, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №621588 від 23.10.2006.

Постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу від 27.03.2025 вих. № 63/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером :06:021:0028, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Як зазначено у вказаній постанові, під час розгляду заяви та поданих документів встановлено, що вище вказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Тому керуючись Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №396/5, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку, оскільки, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення частки померлого у спільному майні.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеному у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку.

Таким чином, на підставі викладеного вище, беручи до уваги доведеність належності спірного майна до складу спадщини після смерті спадкодавця та враховуючи належно обраний стороною позивача спосіб захисту порушеного права шляхом визнання права власності (права на частку у праві спільної власності на спірне майно) у порядку спадкування, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов належить задовольнити повністю.

Суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст. 10, 12, 13, 264, 265, 274 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Черкаської міської ради (18001, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36, ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_5 ) про визнання права власності на частки земельної ділянки у порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на частини земельної ділянки загальною площею 0,0407 га з кадастровим номером :06:021:0028, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська