ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/6364/23 Провадження 2/636/2442/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Буніна Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Бруславської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором, -

встановив:

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 09684-10/2021 від 13.10.2021 у розмірі 47234,00 гривень та судовий збір у сумі 2684,00 гривень.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 24.04.2025 позовні вимоги задоволено.

Ухвалою суду від 08.05.2025 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 07.11.2024 по справі № 636/6364/23, задоволено, скасовано вищевказане заочне рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «ФК «Інвеструм» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 13.10.2021 року був укладений кредитний договір № 09684-10/2021, 13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому прав вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 47234,00 гривень,

На адресу відповідача направлені повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитним договорам та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу, однак заборгованість відповідачем не погашена.

Відповідач ОСОБА_1 в заяві про скасування заочного рішення суду вказав, що ним частково сплачено заборгованість, про що позивачем не було вказано при зверненні до суду з позовом.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

13.10.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 09684-10/2021 та підписано паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов яких відповідачу надано кредит у розмірі 12000,00 гривень на строк 30 днів до 11.11.2021, з процентною ставкою згідно умов договору.

13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому прав вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 47234,00 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості, з яких:

- 12000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу;

- 35234,00 гривень - заборгованість за відсотками.

Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з порушеннями умов кредитних договорів, за позичальником утворилась заборгованість зі сплати кредитів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, судом встановлено, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 09684-10/2021 від 13.01.2021 було сплачено 23 700,00 грн., що підтвердуєуться відповідними квитанціями від 03.05.2024, 01.04.2024, 29.02.2024, 30.01.2024.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором № 09684-10/2021 від 13.01.2021, з врахуванням надходжень у рахунок погашення заборгованості у сумі 23 700,00 грн. є погашеною частково, таким чином.

Таким чином, суд вважає за доцільне задовольнити позов частково у сумі 23534,00 гривень (4723,00 23700,00) за кредитним договором 09684-10/2021 від 13.01.2021. В іншій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Частиною 1 ст. 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано.

Суд розподіляє судові витрати згідно зі ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1337,28 гривень (23534,00 х 2684,00/47234,00).

Керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити, частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 09684-10/2021 від 13.10.2021 в розмірі 23534,00 (двадцять три тисячі п`ятсот тридцять чотири) гривні, а також судовий збір у розмірі 1337,28 (одна тисяча триста тридцять сім) гривень 28 (двадцять вісім копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бунін Є.О.