Номер провадження: 22-ц/813/5968/25
Справа № 2-207/11
Головуючий у 1-й інстанції Малиновський О.М.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Лозко Ю.П. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Назарової М.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2023 року

у справі за заявою Акціонерного товариства «Універсал банк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для предявлення виконавчих листів до виконання

встановив:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2023 року вказану вище заяву АТ «Універсалбанк» задоволено. Поновлено АТ «Універсалбанк» строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів виданих Суворовським районним судом

м. Одеси на підставі рішення суду від 31 жовтня 2011 року у цивільній справі №2-207/11. Видано АТ «Універсалбанк» дублікати виконавчих листів на примусове виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2011 року у справі №2-207/11 за позовом ПАТ «ВТБ Банк» в особі Одеської філії ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2

29 травня 2025 року засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лук`янова А.О., звернулася з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що скаржниця не була обізнана про розгляд вказаної вище заяви АТ «Універсалбанк», будь-які повістки про виклик в судове засідання їй не надсилалася, копію оскаржуваної ухвали вона не отримувала. Про існування оскаржуваної ухвали вона дізналася від представника банку лише 19 травня 2025 року та 20 травня 2025 року ознайомилася з її змістом у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Посилаючись на викладене вище, просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

10 червня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшли матеріали вказаної вище цивільної справи.

Перевіривши матеріали справи, доводи скаржниці, якими обґрунтовуються вимоги про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження потрібно відмовити, з огляду на таке.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини зауважував, що:

"одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами" (USTIMENKO v. UKRAINE, N 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року)";

"вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, N 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року)";

"складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, N 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року)".

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина друга статті 358 ЦПК України).

Аналіз вказаної правової норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Виключенням з цього правила є подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученої до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, та пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

При цьому суд, реалізуючи свої дискреційні повноваження, має оцінити обставини справи, пов`язані з надсиланням та отриманням рішення суду, можливістю учасника справи подати апеляційну скаргу, строк протягом якого заявник звернувся до апеляційного суду після отримання рішення суду тощо. Водночас суд з одного боку має виходити з конституційної засади забезпечення права на апеляційного оскарження, а з іншого, зважаючи на розумність строків, запобігти порушенню принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У частині першій статті 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Системно аналізуючи положення ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 вересня 2024 року у справі N 490/9587/18 дійшла висновку про те, що особа, не повідомлена про розгляд справи (пункт 1 частини другої статті 358 цього Кодексу), - це особа, яку не сповістили про наявність судового провадження у справі і яка відповідно не знала/не могла знати про розгляд справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) сформував практику, відповідно до якої національні суди мають надавати пріоритетність дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Такий підхід є складовою частиною принципу правової визначеності у площині запобігання перегляду остаточних судових рішень за відсутності вагомих для цього підстав.

Зокрема, ЄСПЛ у справах "Світлана Науменко проти України", "Трегубенко проти України", "Праведна проти Росії", "Желтяков проти України" зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Норма про відмову у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення (частина друга статті 358 ЦПК України), не порушує саму сутність права доступу до правосуддя, а запровадження наведеного процесуального строку відповідає завданням цивільного судочинства та основним засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема таким, як "змагальність сторін" (кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) та "неприпустимість зловживання процесуальними правами" (учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається).

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі N 490/9587/18.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року в справі N 301/2320/15-ц зазначено, що "з огляду на імперативний характер частини другої статті 358 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) та присічність річного строку, визначеного вказаною процесуальною нормою, який поновленню не підлягає, суд позбавлений за таких обставин можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому у суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави для з`ясування поважності причин пропуску, поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою вказаної особи, поданою після спливу річного строку з дня постановлення оскаржуваного рішення".

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України).

З матеріалів справи убачається, що 23 листопада 2022 року АТ «Універсалбанк» звернулося до суду з вказаною вище заявою у якій просило видати дублікат виконавчого листа №2-207/2011 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 206628,96 доларів США та поновити строк для пред`явлення їх до виконання.

Про розгляд вказаної вище заяви АТ «Універсалбанк» скаржниця повідомлялася особисто, шляхом надіслання на її адресу засобами поштового зв`язку повідомлення про судове засідання, призначене на 18 січня 2023 року о 12:00 год, однак ця судова кореспонденція, надіслана для вручення скаржниці за адресою: АДРЕСА_1 , яка є аналогічною тій, що зазначена в апеляційній скарзі, була повернута на адресу суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (т.3 а.с.56-57).

До початку вказаного вище судового засідання, а саме 17 січня 2023 року представник ОСОБА_1 , адвокат Соколова Н.І., яка здійснювала представництво інтересів скаржниці у суді першої інстанції на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1107640 та повноваження якої згідно з цим документом не обмежувалися, звернулася до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи (т.3 а.с. 53-54), у зв`язку з чим це судове засідання було відкладено (а.с. 60).

До початку наступного судового засідання, представниця ОСОБА_1 , адвокат Соколова Н.І. подала до суду письмові заперечення на заяву АТ «Універсалбанк» (т.3 а.с. 61-64).

Також з матеріалів справи убачається, що повний текст оскаржуваної ухвали суду від 08 лютого 2023 року, складено цього ж дня, тобто 08 лютого 2023 року (а.с. т.3 а.с. 70-73), 16 лютого 2023 року забезпечено надання загального доступу до тексту цього судового рішення.

За результатами розгляду вказаної вище заяви, копію оскаржуваної ухвалу суду було надіслано на адресу представниці скаржниці 16 лютого 2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (т.3 а.с. 76).

Отже, беручи до уваги дату складання повного тексту оскаржуваного судового рішення, останнім днем для подачі апеляційної скарги на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2023 року є 23 лютого 2023 року.

Проте, з апеляційною скаргою на вказану ухвалу суду скаржниця звернулася лише 29 травня 2025 року , тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, що становить понад 2 роки.

З огляду на вказане, встановивши, що ОСОБА_1 , звернувшись із апеляційною скаргою після спливу більше, ніж одного року з дня складання повного тексту судового рішення, будучи достеменно обізнаною про розгляд справи в суді, будь-яких обставин непереборної сили, які завадили їй подати апеляційну скаргу у строки, визначені ЦПК України не зазначила, апеляційний суд доходить висновку, щодо наявності правових підстав для відмови ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження незалежно від поважності причин пропуску такого строку.

Посилання скаржниці про те, що будь-яких судових повісток про виклик до суду їй не надсилалось та копію оскаржуваної ухвали вона не отримувала, апеляційний суд вважає безпідставними зважаючи на те, що скаржниця була особисто повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (18 січня 2023 року о 12:00 год), оскільки поштова кореспонденція, яка містила відомості про вказані вище дату та час судового засідання, та надіслана ОСОБА_1 за адресою її місця проживання, була повернута на адресу суду з причин «адресат відсутній за вказаною адресою», отже у розумінні процесуального законодавства (п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України), така судова кореспонденція вважається врученою, а скаржниця є такою, що була повідомленою про розгляд справи.

З огляду на вказане, скаржниця ОСОБА_1 не є особою, не повідомленою про розгляд справи у розумінні пункту 1 частини другої статті 358 ЦПК України.

Крім того, під час розгляду вказаної вище заяви АТ «Універсалбанк», представництво інтересів ОСОБА_1 , здійснювала адвокат Соколова Н.І., повноваження якої, згідно з ордером на надання правничої допомоги, не обмежувалися, та яка отримала копію оскаржуваної ухвали.

Адвокат є представником особи - учасника справи на підставі відповідного договору, а тому саме такий учасник справи як замовник правових послуг несе ризик обрання неналежного контрагента, а так само ризик неможливості надання певних послуг. Відповідно ненадання або несвоєчасне надання таких послуг не може бути достатньою причиною для поновлення пропущеного процесуального строку (див. постанову Верховного Суду від 26 вересня 2024 року у справі 524/4830/23).

За таких встановлених обставин, відсутні підстави вважати, що права

ОСОБА_1 на доступ до суду та справедливий судовий розгляд відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції є порушеними.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у справі на всіх етапах розгляду, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії").

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі "Каракуця проти України", заява N 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Отже, скаржниця ОСОБА_1 мала сумлінно користуватися наданими їй правами, зокрема цікавитися станом розгляду справи.

Доказів, які свідчили б про вчинення скаржницею усіх можливих та залежних від неї дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги, не надано.

Положеннями ч. 4 ст. 357 ЦПК України регламентовано, що у тому разі якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Ураховуючи наведене, а також імперативний характер частини другої статті 358 ЦПК України та те, що річний строк, визначений вказаною процесуальною нормою, є присічним і поновленню не підлягає, колегія суддів доходить висновку щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні клопотання скаржниці про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2023 року.

Керуючись ст. 127,357,358 ЦПК України

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2023 року.

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою поданою на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2023 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Універсал банк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для предявлення виконавчих листів до виконання.

Копію ухвали надіслати учасникам справи в порядку, визначеному статтею 272 ЦПК України, скаржниці надіслати копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.А. Коновалова

М.В. Назарова