Справа № 594/690/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А.

з участю:

секретаря: Окулянко У.Г.

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Когут О.В.

заінтересованої особи ОСОБА_2

її представника адвоката Шепітко Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересованІ особи Скала Подільська селищна рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на день його смерті, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту в тому, що проживала із спадкодавцем, її чоловіком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, а саме, станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що проживає у АДРЕСА_1 . Разом з нею, за вказаною адресою, постійно проживав її чоловік ОСОБА_5 . Обоє були зареєстровані у даній квартирі з 17 червня 1994 року. Шлюб між ними було укладено 9 серпня 1968 року Купинською сільською радою Городоцького району Хмельницької області.

14 вересня 2009 року придбали квартиру АДРЕСА_2 і її чоловік 14.09.2010 року знявся з реєстрації у смт. Скалі-Подільській та зареєструвався у м.Одесі, однак постійно жив з нею без реєстрації у смт. Скалі-Подільській до дня своєї смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік помер. Похований він на цвинтарі у смт Скалі-Подільській і його похованням займалась вона.

7 листопада 2023 року чоловік склав заповіт, який посвідчений начальником ЦНАП Скала-Подільської селищної ради Чортківського району Чубак Т.К. та зареєстрований у реєстрі за № 185. Цим заповітом він все належне йому майно заповів їх сину ОСОБА_6 .

Також, 7 листопада 2023 року чоловік склав заповіт, який посвідчений начальником ЦНАП Скала-Подільської селищної ради Чортківського району Чубак Т.К. та зареєстрований у реєстрі за № 187. Цим заповітом він заповів їй квартиру АДРЕСА_2 .

Отже, на час відкриття спадщини чоловік з 17.06.1994 року по 14.09.2010 року був зареєстрований та проживав разом з нею у смт Скала-Подільській, а з 14.09.2010 року продовжував постійно проживати разом з нею без реєстрації до дня смерті.

У встановлений законом шестимісячний строк не подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, так як вважала, що таку прийняла, оскільки постійно проживала разом із чоловіком впродовж 55 років, тобто з дня реєстрації шлюбу.

Також не прийняв спадщину за заповітом і їх син ОСОБА_7 , який зареєстрований у м. Одесі, однак на час відкриття спадщини він перебував і по даний час перебуває за кордоном, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори він не подав.

Таким чином відкрилась спадщина після смерті чоловіка за заповітом та за законом.

Спадкове майно чоловіка, на яке претендує, складається із:

1/2 частини домоволодіння кв. АДРЕСА_3 , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 6.02.1995 року; та в цілому з квартири АДРЕСА_2 .

У травні 2025 р. звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Варави К.В. по питанню оформлення спадщини на майно чоловіка, спадкоємцем якого є на підставі заповіту та закону, однак листом № 47/02- 14 від 20.05.2025 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що пропустила строк на спадщину, а також хоча і проживала постійно із своїм чоловіком, проте він не був зареєстрований з нею за однією адресою на час відкриття спадщини.

Тому, їй було рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту спільного проживання разом із чоловіком на час відкриття спадщини або ж із заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, не може документально підтвердити факт постійного спільного проживання разом з чоловіком на день його смерті, хоча фактично спільно проживала з ним, але формально він не був зареєстрованим у квартирі по місцю її проживання.

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для неї юридичне значення. Це надасть змогу реалізувати право на оформлення спадщини після смерті чоловіка у встановленому законом порядку. За таких обставин, вважає, що як дружина спадкодавця, має право у першу чергу на спадкування за законом.

Ухвалою суду від 04 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено таку до судового розгляду на 10 год. 10 хв. 04 липня 2025 року, при цьому, до участі у справі як заінтересовану особу залучено ОСОБА_2 , яка 03.06.2025р. звернулася до суду з відповідним клопотанням.

Крім того, 04.07.2025 року до суду через Електронний суд представником ОСОБА_2 адвокатом Шепітко Г.І. подано заперечення щодо заяви ОСОБА_1 , при цьому, наведено обставини того, що між сторонами існує спір про право, з огляду на що просив провадження у справі закрити. При цьому, зазначив, що ОСОБА_2 є особою, яка прийняла спадщину, оскільки звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою, на підставі якої відкрито спадкову справу.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , її представник адвокат Когут О.В., подану заяву підтримали. Щодо спору з приводу спадкового майна заперечили, з тих підстав, що спадкодавець виразив свою волю, склавши заповіт на користь як заявниці, так і їх сина. Крім того, оскільки ОСОБА_2 є онукою спадкодавця, за таких обставин, не може відноситись до осіб першої черги спадкування.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , її представник адвокат Шепітко Г.І. просили суд врахувати обставини щодо наявності спору відносно спадкового майна, у зв`язку з чим, розгляд справи в порядку окремого провадження не проводити.

За таких обставин, заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до переконання, що подана ОСОБА_1 заява не може бути розглянута судом в порядку окремого провадження, виходячи з наступного.

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 7 статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 ЦПК України).

В силу вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з вимогами ч.ч. 1-2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив в п.1 своєї постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, однією з умов встановлення факту в окремому провадженні є відсутність спору про право, тобто якщо встановлення такого факту підтвердить наявність чи відсутність саме неоспорюваних прав.

У постанові від 13 жовтня 2022 року у справі №755/1938/22 Верховний Суд зазначив, що для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, ОСОБА_1 , зазначає, що встановлення такого надасть змогу реалізувати їй право на оформлення спадщини після смерті чоловіка у встановленому законом порядку, так, як вважає, що за обставин, що існують, як дружина спадкодавця, має право у першу чергу на спадкування за законом.

В свою чергу ОСОБА_2 , як заінтересована особа, зазначає, що прийняла спадщину, а тому, у даному випадку, між сторонами існує спір про право на одне і теж спадкове майно.

У порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення та мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

За таких обставин, враховуючи твердження заявника, заперечення таких з сторони заінтересованої особи ОСОБА_2 , норми законодавства, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, так як відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.13, ч.4 ст.315 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Скала Подільська селищна рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на день його смерті - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: