Справа № 703/3972/25
2-зз/703/5/25
УХВАЛА

УМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Волосовського В.В.

за участі секретаря судового засідання Похітон Я.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, що вжиті ухвалою Смілянського міського суду Черкаської області від 20 серпня 1999 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Холодняк В.М., звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, що вжиті ухвалою Смілянського міського суду Черкаської області від 20 серпня 1999 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Заяву обґрунтовує тим, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 24 червня 1982 року посвідченого нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Козюрою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1327 та на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 1983 року посвідченого нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Козюрою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2165, є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас вказує, що означене домоволодіння було придбано нею в період перебування в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2 , а також на частку в спільному майні подружжя - житловий будинок АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Смілянського міського суду із позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою Смілянського міського суду від 18 жовтня 1999 року в цивільній справі № 2-1679/1999 затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно якої вирішено залишити ОСОБА_4 будиноковолодіння АДРЕСА_3 , а остання надала згоду, що вона не має та не буде мати в майбутньому притензій до квартири АДРЕСА_2 , на яку за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнається право власності в рівних долях. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 та онуки ОСОБА_7 не мають і мати не будуть, а також відмовляються від будь-яких претензій стосовно права на будинковолодіння АДРЕСА_3 . Подальше провадження по справі закрито.

Під час розгляду указаної цивільної справи ухвалою Смілянського міського суду від 20 серпня 1999 року судом було вжито заходи забезпечення позову. Зокрема, накладено арешт на будинковолодіння АДРЕСА_3 .

В травні 2025 року ОСОБА_1 мала намір здійснити реєстрацію свого житловому будинку в реєстрі речових прав на нерухоме майно та довідалася від державного реєстратора, що на належний їй будинок накладений арешт на підставі вказаної ухвали суду, який до цього часу не скасовано.

Заявник вказує, що з огляду на те, що ухвалою Смілянського міського суду від 18 жовтня 1999 року в цивільній справі № 2-1679/1999 затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а провадження по справі закрито відсутні підстави для продовження дії заходу забезпечення позову. Водночас, арешт на це майно, вжитий ухвалою Смілянського міського суду від 20 серпня 1999 року, залишився не скасованим, відтак на сьогодні у заявника існують перешкоди у праві розпорядження належним їй нерухомим майном.

На підставі викладених обставин ОСОБА_1 вважає недоцільним подальше збереження арешту, а тому, враховуючи рівність учасників справи перед законом та судом, гарантії прав власника майна, просить суд скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належне їй будиноковолодіння АДРЕСА_3 , що були вжиті ухвалою Смілянського міського суду від 20 серпня 1999 року у цивільній справі № 2-1679/1999.

Окрім того заявник зазначила, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу 12 вересня 2001 року вона змінила своє прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Повідомила також, що надати копію ухвали суду від 20 серпня 1999 року у цивільній справі № 2-1679/1999, якою було вжито заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належне їй будиноковолодіння АДРЕСА_3 не представляється можливим, оскільки листом Смілянського міськрайонного суду від 27.05.2025 року № 1.50/104/2025 її повідомлено, що вказана цивільна справа була знищена по збігу терміну її зберігання.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, однак її представник - адвокат Холодняк В.М. звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі заявника ОСОБА_1 та її уповноваженого представника, заяву про скасування заходів забезпечення позову підтримав у повному обсязі з підстав наведених у ній.

Причини неявки інших учасників суду невідомі, заяв не надійшло.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути заяву за вказаної явки учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Розглянувши клопотання в межах заявлених вимог, дослідивши додані до нього матеріали, та надавши належну правову оцінку доказам, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів, у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Смілянського міського управління юстиції Черкаської області від 12 вересня 2001 року, в зв`язку з реєстрацією шлюбу 12 вересня 2001 року ОСОБА_4 змінила своє прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » (а.с.7).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 24 червня 1982 року посвідченого нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Козюрою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1327 та копії договору купівлі-продажу від 03 червня 1983 року посвідченого нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Козюрою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2165, ОСОБА_4 є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-11).

Вказане належне заявнику домоволодіння було предметом розгляду справи про поділ спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, в провадженні Смілянського міського суду Черкаської області перебувала справа № 2-1679/1999 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Смілянського міського суду від 18 жовтня 1999 року в цивільній справі № 2-1679/1999 затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно якої вирішено залишити ОСОБА_4 будиноковолодіння АДРЕСА_3 , а остання надала згоду, що вона не має та не буде мати в майбутньому притензій до квартири АДРЕСА_2 , на яку за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнається право власності в рівних долях. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 та онуки ОСОБА_7 не мають і мати не будуть, а також відмовляються від будь-яких претензій стосовно права на будинковолодіння АДРЕСА_3 . Подальше провадження по справі закрито. (а.с.16).

Як встановлено з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , сформованої 20 травня 2025 року за № 427669420, на вказане домоволодіння, що належить на праві власності ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_8 ) накладено арешт згідно ухвали Смілянського міського суду б/н від 20.08.1999 року (а.с. 13).

Як вбачається з листа-повідомлення Смілянського міськрайонного суду № 1.50/104/2025 від 27.05.2025 надано копію ухвали від 18 жовтня 1999 року по цивільній справі № 2-1679/1999р. та одночасно повідомлено, що надати більш детальну інформацію по справі неможливо, оскільки вказана справа згідно ст.59 Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду із зазначенням строків зберігання, затвердженого Наказом ДСА України №22 від 11.02.2010 року була знищена по збігу терміну їх зберігання (а.с 15).

Судом перевірено зазначену інформацію та на підставі повно і об`єктивно з`ясованих обставин справи суд вважає, що права заявника ОСОБА_1 у даному випадку підлягають захисту з огляду на таке.

Як передбачено ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення ухвали про забезпечення позову, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З точки зору закону забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання прийнятого рішення.

Тобто, підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття - заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Отже, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю, є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Частиною 6 ст.154 ЦПК України, в редакції чинній на день постановлення ухвали про забезпечення позову, було передбачено, що суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон №2147-VIII), яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції та встановлені нові правила судочинства по цивільних справам.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України (в редакції Закону №2147-VIII) передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З огляду на викладене клопотання має бути розглянуто у відповідності до норм ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII.

Відповідно до ч.ч. 7-8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Як вбачається з постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позову. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права, змагальність сторін і рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Встановлено, що за результатом розгляду справи позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, предметом розгляду якої було належне заявнику домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , Смілянським міським судом 18 жовтня 1999 року було постановлено ухвалу, якою затверджено мирову угоду між сторонами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно якої вирішено залишити ОСОБА_4 будиноковолодіння АДРЕСА_3 , а остання надала згоду, що вона не має та не буде мати в майбутньому притензій до квартири АДРЕСА_2 , на яку за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнається право власності в рівних долях. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 та онуки ОСОБА_7 не мають і мати не будуть, а також відмовляються від будь-яких претензій стосовно права на будинковолодіння АДРЕСА_3 . Подальше провадження по справі закрито.

Як стверджує заявник, під час розгляду справи були вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне, належне заявнику домоволодіння, що гарантувало виконання рішення суду та захист прав позивачів у справі.

Так, матеріалами цього клопотання підтверджується факт того, що при постановленні судом означеної ухвали були враховані інтереси позивачів в справі, заходи забезпечення позову були вжиті з метою виконання судового рішення, тобто з урахуванням гарантій прав позивачів в справі при реалізації майбутнього судового рішення.

Разом з тим, на даний час відпали підстави для забезпечення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, оскільки ухвалою Смілянського міського суду від 18 жовтня 1999 року у справі № 2-1679/1999 затверджено мирову угоду між сторонами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а провадження у справі закрито.

Крім того, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_8 ) на підставі договору купівлі-продажу від 24 червня 1982 року посвідченого нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Козюрою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1327 та на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 1983 року посвідченого нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Козюрою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2165, є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що був предметом спору у справі № 2-1679/1999, в рамках розгляду якої було накладено заходи забезпечення позову, відтак, наявність заборони (арешту) на вказане домоволодіння створює перешкоди ОСОБА_1 у праві розпорядження належним їй нерухомим майном.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Тобто, він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.02.2022 р. (N справи 639/2850/20), постанові від 13.07.2022 р. (N справи 2/0301/806/11), постанові від 12.10.2022 (№ справи 203/3435/21), наявність протягом тривалого часу наявності арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Враховуючи викладене, у відповідності з нормами процесуального права у суду є всі підстави для скасування заходів забезпечення позову, вжитих у згаданий спосіб, враховуючи також, що через наявність вказаних обтяжень у заявника виникли перешкоди у реалізації своїх конституційних прав.

З матеріалів, долучених до заяви не вбачається на теперішній час правових підстав для застосування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, належне ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що будь-яке тимчасове обмеження у гарантованих Конституцією України прав особи, яке в момент його застосування мало легітимну мету, не може тривати постійно.

Судом не встановлено фактів, що на теперішній час виправдовують застосування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно відповідно до ухвали Смілянського міського суду Черкаської області від 20 серпня 1999 року.

Вказане свідчить про те, що правові підстави для продовження існування відносно заявника ОСОБА_1 такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на належне їй майно відсутні, й на даний час такий захід істотно обмежує законні права заявника.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст. 158, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, у виді накладення арешту на будиноковолодіння АДРЕСА_3 , що були вжиті ухвалою Смілянського міського суду від 20 серпня 1999 року у справі № 2-1679/1999 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, внесені в єдиний реєстр заборони відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження у вигляді арешту (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 5058674, зареєстровано 01.06.2007 за № 5058674 реєстратором Перша Черкаська державна нотаріальна контора, підстави обтяження: ухвала, б/н, 20.08.1999, Смілянський міський суд, об`єкт обтяження: будинок за адресою АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_4 , додаткові дані: архівний номер 62554CHERKASY1, архівна дата 10.09.1999, дата виникнення 10.09.1999, №реєстра: 21076-181, внутр. №C101В52В2АF0242B2153, коментарій: заб.56.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.В. Волосовський