ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5796/25 Справа № 235/3431/18 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря судового засідання: Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №235/3431/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Літвінова Олексія Віталійовича на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2025 року, про відмову в ухваленні додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалене у складі судді Книш А.В., -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Літвінов О.В. звернувся до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська із заявою про стягнення з ПАТ «АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 46 000 грн.

На обґрунтування заяви посилається на те, що 19 березня 2025 року представником заявника Літвіновим О.В. було подано заяву про розгляд справи без його участі, відповідно до якої остаточний розрахунок витрат понесених у зв`язку з розглядом справи, який відповідач витратив на правову допомогу буде наданий протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Рішенням від 19 березня 2025 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська у справі №235/3431/18 у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подано заяву про стягнення витрат на правову допомогу.

Зазначає, що позивач клопотання про зменшення суми судових витрат не подавав.

Наголошує, що після подачі відповідачем заяви про стягнення судових витрат, представник позивача реалізував своє право, шляхом подачі заяви про відмову у стягненні судових витрат (тобто принцип змагальності не порушено). Зазначає, якщо б справа була «незначної складності» - то справа розглядалася б у спрощеному позовному провадженні, а отже позиція позивача про «незначну складність» є хибною.

Крім того, відповідач наголошує, що усі подані документи суду є унікальними, з урахуванням того, що дана справа є дуже складною та тривалою, оскільки справа №235/3431/18 тривала з 08 лютого 2022 року до 19 березня 2025 року.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2025 року в ухваленні додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Літвінов О.В. подав апеляційну скаргу.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2025 року у справі №235/3431/18 у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» - відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Вказує, що фактично, відмова в задоволенні позову є ключовою підставою для наявності «права» на стягнення на користь скаржника судових витрат.

Наголошує, що рішення ухвалене на користь скаржника, вимоги ЦПК України надають гарантію, право та процедуру отримання відшкодування судових витрат за рахунок позивача, за умов відмови у задоволенні позовної заяви.

Окрім цього, вважає, що недобросовісна поведінка позивача породжує право щодо стягнення з останнього судових витрат на користь відповідача.

Зазначає, що представник позивача Легезін О.Г. у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. В той же час, скаржник неодноразово наголошував, а суд підтвердив, що сума заборгованості за кредитним договором вже сплачена відповідачем ОСОБА_1 на виконання заочного рішення суду через виконавчу службу, а тому заборгованість на даний час відсутня. Предметом спору було саме стягнення суми за кредитним договором №534/11/2013/0312 від 28 листопада 2013 року у розмірі 262 416,64 грн. Позивач, завідомо знаючи про факт сплати кредитної заборгованості у повному обсязі, продовжував судовий розгляд, який фактично не мав предмету спору. Знаючи про свої процесуальні права, не подав клопотання про закриття провадження у справі.

Вважає вищевказані дії з боку позивача були підставою для відповідача звернутися до кваліфікованих адвокатів з метою надати правову допомогу під час судового розгляду, яке не припинялося з боку позивача та тривало до прийняття рішення судом першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні позовної заяви.

У зв`язку з чим просить суд апеляційної інстанції ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2025 року у справі №235/3431/18 скасувати та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ПАТ «АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 46 000 грн.

Позивач скориставшись своїм правом, через свого представника, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що пред`явлені ПАТ АТ «Укргазбанк» позовні вимоги до відповідачів є обґрунтованими, а судові витрати можуть бути покладені на позивача лише у разі встановлення необґрунтованості позовних вимог. При цьому припущення апелянта, про начебто недобросовісну поведінку позивача при розгляді справи, є надуманими та таким що не відповідають дійсності. Позивач послідовно підтримував власну правову позицію, щодо законності та обґрунтованості позовних вимог та наполягав на їх задоволенні, обґрунтовуючи та аргументуючи таку правову позицію в письмових пояснення та в судовому засіданні. Зазначає, що на час розгляду справи і ухвалення заочного рішення, яке в подальшому було скасоване, законних підстав вважати сплаченою відповідачем суму позову не було. Вказаній аргументованій позиції позивача судом першої інстанції надана правова оцінка при вирішенні справи по суті та ухваленні рішення, її не визнано недобросовісною чи такою, що містить ознаки зловживанням правом, що нівелює доводи апелянти в цій частині.

Звертає увагу, що дана справа є справою невеликої складності. Аналіз матеріалів справи та визначення попередньої правової позиції у справі представником відповідача ОСОБА_1 - Літвіновим О.В., фактично було зроблено в 2021 році, як представником відповідача Казначеєва П.В. при подачі заяви про перегляд заочного рішення. Жодних заяв по суті спору представником відповідачки не складалось - документи процесуального характеру (клопотання та заяви), що подавалися представником відповідачки є шаблонними, не містять результатів будь-якого професійного правового аналізу, їх складання не потребувало довготривалої підготовки або висококваліфікованого правового аналізу судової практики тощо.

Вважає заявлений розмір вартості кожної окремої дії безпідставно та необґрунтовано завищеними в порівнянні із середнім показником на тотожні послуги.

У зв`язку з чим просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив у її задоволенні відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача та позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1, 2 та 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Так судом встановлено, що заочним рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2018 року у справі №235/3431/18 позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №534/11/2013/0312 від 28 листопада 2013 року, що склалась станом на 24 квітня 2018 року в розмірі 262416,64грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2022 року заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2018 року скасовано.

20 липня 2022 року постановою державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Литвин Т.С. у ВП №59302438 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №235/3431/18, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 27 вересня 2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» боргу у розмірі 262 416,64 грн. та судового збору у сумі 1968,13 грн. на підставі п.9 частини першої ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено у зв`язку зі сплатою боргу у повному розмірі. На виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2018 року у справі №235/3431/18 позивачем отримано 264 384,77 грн.

19 березня 2025 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська у цивільній справі №235/3431/18 ухвалено рішення, яким у задоволенні позовної заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

На підтвердження понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу суду надано: копію ордеру на надання правничої допомоги; копію договору про надання правової допомоги №03/06/24 від 03 червня 2024 року; копію додаткової угоди №02/24 до Договору про надання правової допомоги №03/06/24 від 10 червня 2024 року; копію акту прийому-передачі до договору про надання правової допомоги №03/06/24 від 03 червня 2024 року та додаткової угоди №02/24 від 24 березня 2025 року, відповідно до якої надані послуги на суму 46000 грн., з яких: вивчення позовної заяви з додатками. Аналіз законодавства стосовно предмету позову, розробка правової стратегії по справі №235/3431/18 провадження по якій відкрито у Красногвардійському районному суди м.Дніпропетровська (кількість: 1) 12 000 грн.; складання та подання до суду письмових додаткових пояснень по справі №235/3431/18, провадження по якій відкрито у Красногвардійському районному суди м.Дніпропетровська (кількість: 1) 8 000 грн.; складання та подання до суду клопотання про визнання доказу недопустимим по справі №235/3431/18 провадження по якій відкрито у Красногвардійському районному суди м.Дніпропетровська (кількість: 1) 8 000,00 грн.; складання та подання до суду клопотання про закриття провадження по справі №235/3431/18 провадження по якій відкрито у Красногвардійському районному суди м.Дніпропетровська (кількість: 1) 8 000 грн.; участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за кожне судове засідання (кількість: 2) 10 000 грн.

Відмовляючи стороні відповідача в ухваленні додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції послався на те, що пред`явлені позовні вимоги до відповідачів є обґрунтованими, проте оскільки сума боргу вже була сплачена відповідачем у повному обсязі, то у задоволенні позову було судом відмовлено, а судові витрати можуть бути покладені на позивача лише у разі встановлення необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України).

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Пунктом 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

В даному випадку, для стягнення компенсації здійснених відповідачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що у задоволенні позову було відмовлено внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тобто відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142 ЦПК України, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать в тому числі і про зловживання процесуальними правами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у від 14 січня 2021 року, справа № 521/3011/18.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що обов`язковою умовою є зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як зазначено вище, у задоволені позову ПАТ АТ «Укргазбанк» було відмовлено за наслідками перегляду скасованого судом заочного рішення, яким в свою чергу дані вимоги було задоволено та видано виконавчий лист, про стягнення з відповідачів суми боргу. Дане рішення було виконане відповідачами в межах примусового виконання, в зв`язку з чим виконавче провадження було закрите.

Стороною відповідача не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені при зверненні до суду і в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, що були направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Під час розгляду справи судом жодні дії позивача не визнавалися недобросовісними та не було встановлено зловживання з його боку своїми процесуальними правами. Сторона відповідача не надала доказів необґрунтованості дій позивача, допущення ним зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як це передбачено ч.9 ст.141 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що пред`явлені ПАТ АТ «Укргазбанк» позовні вимоги до відповідачів є цілком обґрунтованими, а відмова у задоволені позову пов`язана з виконанням даних вимог у примусовому порядку, тому заява представника сторони відповідача адвоката Літвінова О.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки судові витрати можуть бути покладені на позивача лише у разі встановлення необґрунтованості позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання про те, що стороною відповідача не доведено необґрунтованість дій позивача у даній справі по зверненню до суду за захистом своїх прав.

З урахуванням встановлених обставин справи, доводи апеляційної скарги, на переконання колегії, є не доведеними, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції і не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Літвінова О.В. залишити без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2025 року, про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі залишити без змін.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Літвінова Олексія Віталійовича- залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2025 року, про відмову в ухваленні додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 02.07.2025р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв