Справа № 465/156/25
Провадження 2/465/1770/25
РІШЕННЯ

Іменем України

16.06.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

за участі секретаря судових засідань Балаболки В.В.,

представниці позивачів- адвокатки Богдан З.С.

представниці відповідача Кадикало Р.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Франківського районного суду з позовною заявою до Львівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

Позов мотивують тим, що 18.07.1970 між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище- ОСОБА_3 ) та ОСОБА_4 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 18.07.1970. ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Торонто (Канада) помер чоловік ОСОБА_1 . ОСОБА_5 , що підтверджується Заявою про смерть форми 15 за реєстраційним № 2023 036702 від 10.10.2023 оформленою в Офісі Генерального реєстратора Онтаріо (Канада) та свідоцтвом про смерть № НОМЕР_2 від 10.10.2023. На день смерті чоловіка ОСОБА_1 - її спадкодавця залишилося спадкове майно. Зокрема, чоловіку ОСОБА_1 - ОСОБА_4 належало 6/10 частки у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про державну реєстрацію прав № 35921790 від 19.10.2012. Окрім цього, у спільній сумісній власності чоловіка ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (спадкодавця ОСОБА_2 ) знаходилася земельна ділянка з кадастровим номером :06:002:0084 площею 0,0552 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 47738508 від 17.11.2015 та свідоцтвом про право власності № НОМЕР_3 від 17.11.2015. ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ЛМНО Шоробури-Гіркої Н.С. із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка - ОСОБА_4 та про видачу свідоцтв про право на спадщину, як спадкоємець за законом першої черги спадкування. 20.07.2023 приватним нотаріусом ЛМНО Шоробурою-Гіркою Н.С. зареєстровано спадкову справу №70967389 після смерті ОСОБА_5 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73275730 від 20.07.2023. 06.11.2024 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_7 , зареєстроване в реєстрі за №4856, на 6/10 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 . Одночасно, 06.11.2024 здійснено державну реєстрацію права власності (спільна часткова власність) ОСОБА_1 на вказану частку в розмірі 6/10 в будинку АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав, що підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру речових прав № 402533815 від 06.11.2024. При цьому, згідно листа приватного нотаріуса ЛМНО Шоробури-Гіркої Н.С. вих. № 124/02-14 від 15.11.2024, адресованого ОСОБА_1 , останню повідомлено, про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0084 площею 0,0552 га по АДРЕСА_1 , що належала на праві спільної сумісної власності її чоловіку ОСОБА_7 , оскільки частки у спільній власності на дану земельну ділянку не визначені, відтак, роз`яснено право за захистом своїх прав звернутися до суду. А тому, в позасудовому порядку ОСОБА_1 , як спадкоємець після смерті свого чоловіка- ОСОБА_4 , позбавлена можливості оформити право власності на земельну ділянку, яка на праві спільної сумісної власності належала її чоловіку та ОСОБА_6 .

Позивач 2 ОСОБА_2 є спадкоємцем по заповіту після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 15.04.2022. Відповідно до заповіту ОСОБА_6 від 20.06.2014, укладеного в т.ч. на користь ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М. за № 1176, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_2 належні йому 4/10 часток в житловому будинку АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0460 га (державний акт серія ІІІ-ЛВ № 051012, виданий Грибовицькою сільською радою 21.12.1995), яка передана для ведення садівництва, розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району, всі належні йому грошові вклади. При цьому, у спільній сумісній власності ОСОБА_8 (спадкодавця Позивача 2 ОСОБА_2 ) та чоловіка Позивачки 1- ОСОБА_1 - ОСОБА_4 знаходилася земельна ділянка з кадастровим номером :06:002:0084 площею 0,0552 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

ОСОБА_2 звернувся до П`ятої львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого спадкодавця за заповітом - ОСОБА_6 та про видачу свідоцтв про право на спадщину. 10.06.2022 зареєстровано спадкову справу № 69364330 після смерті ОСОБА_6 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69172783 від 10.06.2022. 20.02.2023 П`ятою львівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 , зареєстроване в реєстрі за № 4-018, на 4/10 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . Одночасно, 20.02.2023 здійснено державну реєстрацію права власності (спільна часткова власність) ОСОБА_2 на вказану частку в розмірі 4/10 в будинку АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав, що підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру речових прав № 323372132 від 20.02.2023. Згідно листа П`ятої львівською державної нотаріальної контори вих. №1583 від 02.12.2024, адресованого ОСОБА_2 , останнього повідомлено, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки не може визначити склад спадкового майна, а саме, яка частка земельної ділянки площею 0,0552 га по АДРЕСА_1 належала спадкодавцю, оскільки така була приватизована на двох осіб без визначення частки кожного, відтак, роз`яснено право на звернення до суду.

Таким чином, в позасудовому порядку ОСОБА_2 , як спадкоємець після смерті свого спадкодавця за заповітом - ОСОБА_6 , також позбавлений можливості оформити право власності на земельну ділянку, яка на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_6 та чоловіку позивачки 1- ОСОБА_1 .

З огляду на те, що обидва позивачі є спадкоємцями після смерті попередніх власників, яким на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка з кадастровим номером :06:002:0084 площею 0,0552 га по АДРЕСА_1 , розмір часток кожного в якій за життя попередніх власників не визначався, на даний час у позасудовому порядку ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не мають можливості оформити право власності на таку ділянку чи то визначити розмір часток в такій ділянці, що належала їх спадкодавцям, що дало б нотаріусам можливість видати відповідні свідоцтва про право на спадщину на таку земельну ділянку, відтак, просять суд

Позов задоволити та визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на 6/10 частки земельної ділянки, площею 0,0552 га. кадастровий номер :06:002:0084, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 . Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на 4/10 частки земельної ділянки, площею 0,0552 га кадастровий номер :06:002:0084, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Франківського районног суду м. Львова Дзеньдзюрою С.М. від 23.01.2025 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 06.03.2025 витребувано у приватного нотаріуса ЛМНО Шоробури-Гіркої Н.С. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , та у П`ятої львівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 06.03.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Представниця позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -адвокатка Богдан Зоряна Сергіївна в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила такі задоволити.

Представнця відповідача Львівської міської ради- Кадикало Руслана Євгеніївна в судовому засіданні при прийнятті рішення поклалася на розсуд суду.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи в їх сукупності та взаємозв`язку, заслухавши учасників процесу, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 18.07.1970. ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_4 , після чого остання змінила своє дошлюбне прізвище на « ОСОБА_10 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Торонто (Канада) помер ОСОБА_5 , що підтверджується Заявою про смерть форми 15 за реєстраційним № 2023 036702 від 10.10.2023 оформленою в Офісі Генерального реєстратора Онтаріо (Канада) та свідоцтвом про смерть № НОМЕР_2 від 10.10.2023.

Відповідно до Витягу Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради №Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про державну реєстрацію прав № витягу 35921790 від 19.10.2012 ОСОБА_4 належало 6/10 частки у будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №47738508 від 17.11.2015 та свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 17.11.2015 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 належала земельна ділянка з кадастровим номером :06:002:0084 площею 0,0552 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить 6/10 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером :06:002:0084 площею 0,0552 га по АДРЕСА_1 .

06.11.2024 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_7 , зареєстроване в реєстрі за №4856, на 6/10 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 402533815 від 06.11.2024 сформованого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шоробурою-Гіркою Н.С. здійснено державну реєстрацію права власності (спільна часткова власність) ОСОБА_1 на частку в розмірі 6/10 в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Шоробури-Гіркої Н.С. вих. №124/02-14 від 15.11.2024, повідомлено ОСОБА_1 про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0084 площею 0,0552 га по АДРЕСА_1 , що належала на праві спільної сумісної власності її чоловіку ОСОБА_7 , оскільки частки у спільній власності на дану земельну ділянку не визначені.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Заповіту ОСОБА_6 від 20.06.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_7 , місце народження: село Майдан Жовківського району Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на випадок його смерті зробив таке розпорядження: належні йому 4/10 (чотири десятих) часток в житловому будинку АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,0460 га (державний акт серія ІІІ-ЛВ №051012. виданий Грибовицькою сільською радою 21 грудня 1995 року), яка передана для ведення садівництва, розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району, всі належні мені грошові вклади заповідає гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

06.11.2024 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_7 , зареєстроване в реєстрі за №4856, на 6/10 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

20.02.2023 року ОСОБА_2 П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 , зареєстроване в реєстрі за № 4-018, на 4/10 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав №323372132 від 20.02.2023. здійснено державну реєстрацію права власності (спільна часткова власність) ОСОБА_2 на частку в розмірі 4/10 в будинку АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав.

Згідно листа П`ятої Львівської державної нотаріальної контори вих. №1583 від 02.12.2024, ОСОБА_2 , повідомлено, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки не може визначити склад спадкового майна, а саме, яка частка земельної ділянки площею 0,0552 га по АДРЕСА_1 належала спадкодавцю, оскільки така була приватизована на двох осіб без визначення частки кожного, відтак, роз`яснено право на звернення до суду.

Позивачі звертаючись до суду з позовом є спадкоємцями після смерті попередніх власників, яким на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка з кадастровим номером :06:002:0084 площею 0,0552 га по АДРЕСА_1 , розмір часток кожного в якій за життя попередніх власників не визначався, на даний час у позасудовому порядку ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не мають можливості оформити право власності на таку ділянку чи то визначити розмір часток в такій ділянці, що належала їх спадкодавцям, що дало б нотаріусам можливість видати відповідні свідоцтва про право на спадщину на таку земельну ділянку, відтак, звернення до суду з даним позовом є єдиним способом реалізації їх прав як спадкоємців такої земельної ділянки.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з наступних мотивів та положень закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 1ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України).

Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст.369 ЦК).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і стаття 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно з положеннями ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно з п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.

Презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності діє, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками або законом.

Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Системний аналіз змісту наведених норм ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості, що узгоджується з правовим висновком викладеним в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020 при розгляді справи № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19).

Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Відповідно до положень ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно із ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно з п."г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини.

Як вбачається із роз`яснень, викладених у п.п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивачі фактично прийняли спадщину в установленому законом порядку після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , але оформити своє право на спадкове майно немають можливості, порушене право позивачів підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263, 265, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на 6/10 частки земельної ділянки, площею 0,0552 га. кадастровий номер :06:002:0084, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на 4/10 частки земельної ділянки, площею 0,0552 га кадастровий номер :06:002:0084, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 адреса реєстрації: с-ще. Дубляни, Самбірський р-н.,Львівська обл.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Львівська міська рада, , місцезнаходження юридичної особи: м.Львів, пл.Ринок, буд.1.

Повний текст рішення виготовлено 30.06.2025.

Суддя: Дзеньдзюра С.М.