Провадження №2/760/745/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Усатової І.А.

при секретарі - Зеленчуку М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

У серпня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, 26.03.2019 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «Петрус-Кондитер» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №6-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 .

У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

08.07.2019 в м. Києві по вул. Більварно-Кудрявська, 27, мала місце ДТП, за участю транспортного засобу «Honda CRV», д.н.з. НОМЕР_2 - під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 .

Внаслідок даного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується Євро протоколом від 08.07.2019.

Відповідно до Євро протоколу від 08.07.2019, Відповідач 08.07.2019 о 12 год. 30 хв., в м. Києві, по вул. Бульварно-Кудрявській, 27, керуючи транспортним засобом «Honda CRV», д.н.з. НОМЕР_2 , під час виїзду з місця стоянки, заднім ходом, не переконався в безпеці маневру, в результаті чого скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до Європротоколу від 08.07.2019 ОСОБА_2 свою вину визнала.

Довірена особа потерпілої сторони від вищезазначеної ДТП - ОСОБА_3 (водій автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 ) звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування.

Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» 11.07.2019 було здійснено огляд транспортного засобу «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 та складено акт огляду транспортного засобу №10262-02 від 30.08.2019.

У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувало власнику «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 витрати на ремонт автомобіля в розмірі 8 250,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою від 02.08.2019.

Факт ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування.

Загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав: 8 250,00 грн.

Транспортний засіб, яким керував відповідач, був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АМ/6818495 на момент ДТП 08.07.2019 в АТ «ІНГО».

АТ «ІНГО» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно полісу №АМ/6818495 розрахованою з врахуванням амортизаційного зносу у розмірі 5 432,87 грн.

Враховуючи недостатність страхової виплати, для повного відшкодування завданої шкодим відповідач має виплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та стразовою виплатою АТ «ІНГО», що склала 2 817,12 грн.

У розумінні статей ЦК України, Закону України «Про страхування», у відповідача виникло зобов`язання перед ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувати завдані збитки в межах різниці між сплаченим страховим відшкодуванням та страховою виплатою АТ «СК «ІНГО».

Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

07.09.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 » (далі - ФОП ОСОБА_1 , новий кредитор) укладено Договір № 07/09/2020 про відступлення права вимоги (далі - договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № 6-01 від 26.03.2019.

З метою досудового врегулювання спору, 06.10.2020 відповідачу було скеровано вимогу про відшкодування збитків, однак на письмові звернення відповідач не відреагував.

Тому позивач просить позов задовольнити. Крім того просить стягнути судові витрати по справі. У підтвердження вимог покликається на копії договорів, копію платіжного доручення, про виплату страхового відшкодування, інші долучені до справи документи, які просить вважати вичерпними в обґрунтування позову.

Ухвалою суду від 27.09.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов.

27.07.2022 до суду від відповідачки надійшла відповідь на позовну заяву, в якій остання заперечує проти задоволення вказаних в ній вимог, оскільки розмір завданої відповідачем шкоди не перевищує ліміту відповідальності відповідно до полісу №АМ/6818495 (розмір шкоди - 8 250,00 грн., ліміт відповідальності - 100 000, грн.).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 26.03.2019 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «Петрус-Кондитер» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №6-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 .

У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

08.07.2019 в м. Києві по вул. Більварно-Кудрявська, 27, мала місце ДТП, за участю транспортного засобу «Honda CRV», д.н.з. НОМЕР_2 - під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 .

Внаслідок даного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується Європротоколом від 08.07.2019.

Відповідно до Європротоколу від 08.07.2019, Відповідач 08.07.2019 о 12 год. 30 хв., в м. Києві, по вул. Бульварно-Кудрявській, 27, керуючи транспортним засобом «Honda CRV», д.н.з. НОМЕР_2 , під час виїзду з місця стоянки, заднім ходом, не переконався в безпеці маневру, в результаті чого скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до Європротоколу від 08.07.2019 ОСОБА_2 свою вину визнала.

Згідно до ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Довірена особа потерпілої сторони від вищезазначеної ДТП - ОСОБА_3 (водій автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 ) звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування.

Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» 11.07.2019 було здійснено огляд транспортного засобу «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 та складено акт огляду транспортного засобу №10262-02 від 30.08.2019.

У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувало власнику «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 витрати на ремонт автомобіля в розмірі 8 250,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою від 02.08.2019.

Транспортний засіб, яким керував відповідач, був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АМ/6818495 на момент ДТП 08.07.2019 в АТ «ІНГО».

На підставі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку з цим ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося з вимого до АТ «ІНГО», які здійснили часткову виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з врахуванням франшизи та зносу, а саме в розмірі 5 432,87 грн.

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням АТ «ІНГО» склала: 2 817,13 грн.

На підставі ч.1 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

На підставі ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зокрема, згідно ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 2 817,13 грн.

07.09.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 » (далі - ФОП ОСОБА_1 , новий кредитор) укладено договір № 07/09/2020 про відступлення права вимоги (далі - договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № 6-01 від 26.03.2019.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позивач отримав право зворотної вимоги (регресу) до відповідача на суму, що становить 2 817,13 грн.

Позивач також просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 8 348,60 грн., на що слід зазначити наступне.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем на підтвердження надання йому правничої допомоги на суму 8 348,60 грн. долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги №08 від 02.02.2021, укладеного між адвокатом Литвином Ростиславом Миколайовичем та ФОП ОСОБА_1 , копію додаткової угоди №1 акт приймання-передачі правової (правничої допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги №08 від 02.02.2021, копію квитанції до прибуткового касового ордера від 02.02.2021 на суму 8 348,60 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №8610/10.

Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Конституцією України кожному надано право на професійну правничу допомогу. Держава гарантує можливість отримати кваліфіковану допомогу в необхідному обсязі та формах.

В процесі реалізації свого права на правничу допомогу учасники судового розгляду, як правило, несуть відповідні витрати на послуги професійних представників - адвокатів. Витрати на професійну правничу допомогу входять до складу витрат, пов`язаних із розглядом справи. Процесуальне законодавство України передбачає право учасників справи на відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок сторони, яка програла судовий спір.

Попри те, що право на відшкодування витрат закріплено в усіх процесуальних кодексах, а граничний розмір компенсації таких витрат законом не обмежений, розмір витрат підлягає доказуванню, а право на їхнє відшкодування не є абсолютним.

До складу витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, процесуальний закон відносить представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Компенсація витрат на правничу допомогу у цивільних справах здійснюється, виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, а саме на підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Оскільки законодавство більше не містить встановленого граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу, питання розподілу витрат пов`язане виключно із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

Відповідно до позиції висловленої у постанові КАС ВС від 15 квітня 2021 року у справі №160/6899/20, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

В запереченнях стосовно стягнення судових витрат відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

Суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, виключно за клопотанням іншої сторони (постанова Верховного Суду від 08.04.2019 у справі №922/619/18).

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 8 348,60 грн.

Окрім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 993, 1187, 1191, 1194 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) завдані збитки в порядку регресу в розмірі 2 817,13 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) на відшкодування судових витрат, пов`язаних з оплатою правової (правничої) допомоги у розмірі 8 348,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: І.А. Усатова