Справа № 758/7778/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Годованюк Ю.Р., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра», про відшкодування шкоди, заподіяної майну,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулась до суду із позовом до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва (надалі за текстом - відповідач) у якому просить стягнути матеріальну шкоду заподіяну пошкодженням автомобіля у розмірі 42 277,24 грн., витрати за проведення оцінки вартості заподіяного матеріального збитку у сумі 1 817,47 грн. та вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що 04 серпня 2023 року донька позивача припарковала автомобіль марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві власності, напроти будинку № 31, вздовж проїжджої частини вулиці Хорива у місті Києві. Згодом повернувшись до нього виявила, що вищевказаний автомобіль пошкоджено внаслідок падіння на нього гілок сухого дерева при температурі повітря +32С. В результаті події транспортний засіб зазнав технічних пошкоджень. Розмір матеріального збитку становить 42 277,24 грн. У відповідності до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України відповідальними за збереження зелених насаджень та нагляд за ними на об`єктах благоустрою державної і комунальної власності здійснюють балансоутримувачі. Позивач було установлено, що балансоутримувачем вздовж вулиці Хорива у місті Києві є відповідач, який відповідальний за заподіяну шкоду майну позивача. У відповідності до ст. 141 ЦПК України просив вирішити питання розподілу судових витрат.

25 червня 2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить доводи про те, що огляд дерев на вказаній ділянці дороги було проведено відповідачем, такі не перебували у аварійному стані. На момент подія між відповідачем та страхованою компанією «Саламандра» укладено договір добровільного страхування. У зв`язку із наведеним, просить у позові відмовити.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив. Наводить пояснення про те, що як стверджує відповідач ним вчасно здійснюються всі необхідні заходи з метою контролю за станом міських зелених насаджень, однак, на підтвердження зазначеного відповідачем не надано жодного доказу, як то відповідні акти обстеження зелених насаджень, розташованих по вул. Хорива у м. Києві, або інших документів, складених за результатами проведення оглядів. Просить позов задовольнити.

02 вересня 2024 року ухвалою судді вирішено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Третьою особою надані письмові пояснення у яких зазначено, що у матеріалах справи відсутні як протоколи про адміністративні правопорушення щодо порушення відповідачем правил благоустрою, так і рішення суду, які б встановлювали такі порушення.

28 січня 2025 року ухвалою судді залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра» як співвідповідача (надалі за текстом - відповідач 2).

09 травня 2025 року від позивача надійшла уточнена позовна заява у якій зазначено, що оскільки між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено договір добровільного страхування відповідальності перед третіми особами № 4111.0002722 від 13.01.2023, то відшкодовувати шкоду має саме відповідач 2.

02 червня 2025 року від відповідача 1 надійшов відзив на уточнену позовну заяву про відшкодування майнової шкоди у якому представник просив відмовити у задоволенні позову в частині вимог до відповідача 1.

Позивачем подано до суду клопотання про розгляду справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача 1 просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник відповідача 2 належним чином повідомлений про дату, час та місце у судове засідання не зявився.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Суд установив, що 04 серпня 2023 року напроти будинку № 31, вздовж проїжджої частини вулиці Хорива у місті Києві пошкоджено припаркований автомобіль марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить позивачу, внаслідок падіння на нього гілок сухого дерева, у зв`язку із чим, автомобіль зазнав технічних пошкоджень.

04 серпня 2023 року слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві проведено огляд місця події (початок огляду об 16.50 год. закінчення 17.50 год.) Слідчим зафіксовано, що на тротуарі біля будинку №31-А, що по вул. Хорива, росте тополя, гілля якої впали на проїжджу частину та перекрили рух. Внаслідок падіння гілля дерева пошкоджено ряд припаркованих поруч автомобілів, зокрема, транспортний засіб марки «Skoda» модель «Fabia», 2010 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , який отримав наступні пошкодження: вм`ятини та подряпини криші автомобіля, вм`ятини та подряпини капоту, розбиття лобового скла, подряпини на правому дзеркалі заднього виду, вм`ятини та подряпини вздовж всього корпусу автомобіля з правої сторони, подряпини на задній частині автомобіля та розбиття заднього лівого габариту. До протоколу огляду від 04.08.2023 додано ілюстровані таблиці місця події, із наявним пошкодженим транспортним засобом із фрагментами впалих гілок дерева на ньому та біля нього, видимі пошкодження трипарного засобу. Відповідні докази містяться у матеріалах справи.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, згідно з якої майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз змісту наведених норм свідчить про те, що за загальним правилом шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, елементами якого є: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вину завдавача шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду (пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 1166 ЦК України).

Відповідно до частини 1 пункту 7 статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року № 2807-IV передбачено право громадян звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Відповідно до пункту 2 статті 2 цього закону благоустрій населених пунктів передбачає організацію належного утримання та раціонального використання об`єктів природоохоронного та іншого призначення.

Згідно з пункту 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно з частиною 7 статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Відповідно до п. 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (надалі по тексту - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Згідно з підпунктом 7 пункту «а» частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та частинами 1, 2 статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до відання виконавчого комітету міської ради належать власні повноваження організації благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях є елементами (частинами) об`єктів благоустрою (пункт 2 частини 1 статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать прибудинкові території.

Згідно з ст. 20 вказаного Закону передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Відповідно до Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України за № 105 від 10 квітня 2006 року (далі Правил) балансоутримувач - спеціально уповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень, а саме: комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва.

Дерева, які ростуть вздовж проїжджої частини вулиці Костянтинівська, 20 у місті Києві перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва та обліковуються на балансі комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва, що не заперечено відповідачем, а відтак примажиться судом до уваги.

Відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Таким чином, установлена презумпція вини заподіювача шкоди, саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини.

Відповідно до пункту 9.1.12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10 квітня 2006 року дерево визнається аварійним, якщо воно несе загрозу життю пішоходів, транспортних засобів, знаходиться у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, ураганів, інших стихійних явищ, має гнилу серцевину стовбура.

Розділ 9 вказаних Правил передбачає, що виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає, зокрема, догляд за ними, а також видалення окремих дерев; видалення аварійних дерев.

Догляд за об`єктами благоустрою зеленого господарства, зокрема, включає проведення щорічних обстежень під час яких потрібно виявляти аварійні дерева, тобто дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередачі, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі (розділ 9 Правил).

З метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють загальні, часткові та позачергові огляди. Періодичність часткових оглядів визначає балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельних ділянок, на яких ростуть зелені насадження (розділ 12 Правил).

Отже. на комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва покладено обов`язок по зрізанню сухостійних та аварійних дерев, а також догляд, що включає різні види обрізання дерев і формування крони, щоб уникнути їх обламування.

Суд установив, між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено Договір добровільного страхування відповідальності перед третіми особами №4111.0002722 від 13.01.2023 (надалі за текстом - договір).

Предметом зазначеного Договору є майнові інтереси Відповідача 1, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з його обов`язком в порядку, передбаченому чинним законодавством України, відшкодувати шкоду заподіяну життю та/або здоров`ю та/або майну фізичних осіб або майну юридичних осіб внаслідок здійснення своєї діяльності за ДК 021:20-8 Страхові послуги.

Застрахованою діяльністю відповідача 1 є: обслуговування зелених насаджень Подільського району міста Києва, які знаходяться у нього в повному господарському віданні, оперативному управлінні або на інших підставах, передбачених діючим законодавством.

У відповідності до п. 3.1.2 Договору страховим випадком є передбачена цим Договором подія, тобто законно визнаний відповідними державними органами, судом або самим відповідачем 1 (за погодження із ПрАТ «СК «Саламандра») факт настання цивільної відповідальності відповідача 1 перед третіми особами, яка виникла внаслідок ненавмисних дій в процесі ведення господарської діяльності, що стали причиною заподіяння шкоди: відповідальність відповідача 1 за шкоду майну третіх осіб внаслідок здійснення відповідачем 1 діяльності.

Згідно п. 6.2 Договору ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Саламандра» (по одиночній претензії) складає 100 000 грн.

Зважаючи на вищевикладене, у зв`язку із укладенням між відповідачем 1 та відповідачем 2 Договору, уповноваженими особами відповідача-1 повідомлено позивача, що йому необхідно звернутись до відповідача 2 та повідомити про страховий випадок.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами звернення позивача до відповідача 2 останнім відкрито справу №0047151.08.23/1 та 11.08.2023 проведено технічний огляд колісного транспортного засобу, яким встановлено наявність всіх вищеперерахованих механічних пошкоджень транспортного засобу.

У подальшому, з метою досудового врегулювання спору, на адресу відповідача скеровано претензію щодо прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та здійснення виплати на користь позивача у розмірі завданої шкоди.

Оскільки факт настання цивільної відповідальності відповідача 1 переді позивачем, яка виникла в процесі ведення відповідачем 1 господарської діяльності, може бути визнана страховим випадком, позивачем скеровано на адресу відповідача 2 аналогічну по змісту претензію.

У відповідь на претензію відповідач 2 повідомили, що останні вважають передчасним визнавати майнові вимоги позивача, не надають згоди на досудове врегулювання претензії та станом на дату даного листа не вбачають підстав для виплати страхового відшкодування за Договором № 4111.0002722. Пропонують надати останнім рішення суду, яким встановлено що в результаті дій відповідача 1 завдано шкоду майну позивача.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За результатами проведеного експертного дослідження встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу як власнику колісного транспортного засобу «Skoda Fabia», номер кузова НОМЕР_2 , 2010 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на момент проведення експертного дослідження, а саме 24.05.2024, складає 42 277 грн. (сорок дві тисячі двісті сімдесят сім) гривень 24 копійки, що підтверджується висновком експертного дослідження № ЕД-19-24/33602-АВ від 24.05.2024.

Таким чином, суд приходить до висновку, що належними та допустимим доказами підтверджено, що внаслідок падіння гілля на транспортний засіб позивача, відповідачем 1 завдано матеріального збитку у розмірі 42 277,24 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини 1 пункту 7 статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено право громадян звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдаю шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Таким чином, установлена презумпція вини заподіювана шкоди, саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини.

Разом з тим, на підтвердження наявності у діях відповідача 1 усіх елементів складу правопорушення, встановлено наступне.

Відповідно до пункту 9.1.12 Правил дерево визнається аварійним, якщо воно несе загрозу життю пішоходів, транспортних засобів, знаходиться у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, ураганів, інших стихійних явищ, має гнилу серцевину стовбура.

Розділ 9 вказаних Правил передбачає, що виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає, зокрема, догляд за ними, а також видалення окремих дерев; видалення аварійних дерев.

Догляд за об`єктами благоустрою зеленого господарства, зокрема, включає проведення щорічних обстежень під час яких потрібно виявляти аварійні дерева, тобто дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередачі, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі (розділ 9 Правил).

Зважаючи на вищевикладене, саме на відповідача 1 покладено обов`язок по зрізанню сухостійних та аварійних дерев, а також догляд, що включає різні види обрізання дерев і формування крони, щоб уникнути їх обламування.

Однак, зважаючи на те, що сухе гілля впало на транспортні засоби та проїжджу частину за сухої погоди при температурі +32 °С, а жодних опадів, шквального вітру чи іншої несприятливої погоди, які могли сприяти даній події 04.08.2023 не об`єктами благоустрою зеленого господарства, які перебувають у нього на балансі.

Таким чином, суд вважає, шо позивачем доведено та належними доказами підтверджено, що саме внаслідок бездіяльності відповідача 1 завдано матеріального збитку, а відтак саме з останнього має бути стягнута визначена сума збитку у розмірі 42 277,24 грн.

Разом з тим, оскільки між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено Договір добровільного страхування відповідальності перед третіми особами №4111.0002722 від 13.01.2023, то суд приходить до висновку, що слід стягнути вищезазначений розмір матеріального збитку із відповідача 2.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що оскільки відповідачем 1 не спростовано презумпцію вини, а відтак, суд прийшов до переконання про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути вартість матеріального збитку у сумі 42 277,24 грн., а позовну вимогу задовольнити.

Будь-які інших фактичних даних, які б мали значення для правильного вирішення справи суд не встановив.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесено судовий збір при поданні позову до суду у сумі 1 211,20 грн. та витрати за проведення експертизи у сумі 1 817,47 грн. Таким чином, з відповідача 1 на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 3 028,67 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра», про відшкодування шкоди, заподіяної майну - задовольнити;

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 42 277 (сорок дві тисячі двісті сімдесят сім) гривень 24 копійки;

Стягнути з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 67 копійок;

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач 1 - Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва (місцезнаходження - місто Київ, вулиця Дмитрівська,16а, );

відповідач 2 - ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» (місцезнаходження - місто Полтава, вулиця Колективна, 10, );

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В.В.Гребенюк