Номер провадження: 22-ц/813/4346/25
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» - адвоката Онощенко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мала Ірина Володимирівна, на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09 січня 2025 року про заміну сторони виконавчого провадження, постановленої під головуванням судді Дяченко В.Г., у справі за заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРТЕХФІНАНС», первісний стягувач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, акціонерне товариство «УКРСИББАНК», про заміну сторони виконавчого провадження,

встановив:

06.12.2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРТЕХФІНАНС» звернулось до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Заява була обґрунтована тим, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.01.2015 року у справі № 523/19296/14-ц позовні вимоги АТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості були задоволенні та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №0 від 27.04.2007 року.

Постановою Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 523/19296/14-ц заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.01.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 07.11.2017 року було залишено без змін.

На виконання рішення у справі № 523/19296/14-ц Суворовським районним судом м. Одеси 16.01.2019 року видано виконавчі листи.

За вказаними виконавчими листами приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г. В. було відкрито виконавчі провадження №№ 76573735 та 76304292.

13.11.2024 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРТЕХФІНАНС» було укладено договір факторингу № 13/11//1/2024, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №0 від 27.04.2007 року.

13.11.2024 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРТЕХФІНАНС» укладено Договір відступлення прав вимоги за Іпотечним договором посвідченим 27.10.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1096 та Договором про внесення змін посвідченим 23.03.2009 року Главацьким В.А., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим №306 до Іпотечного договору, посвідченого 27.04.2007 року Главацьким В.А., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 1096.

Таким чином, у зв`язку з вибуттям стягувача у виконавчих провадженнях та з метою виконання рішення суду, заявник просив замінити сторону у виконавчих провадженнях №76573735, 73604292, шляхом заміни стягувача АТ «УКРСИББАНК», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме: на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРТЕХФІНАНС».

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.01.2025 року заяву ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРТЕХФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження було задоволено.

Замінено сторону (стягувача) АТ «УКРСИББАНК» на його правонаступника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРТЕХФІНАНС» у виконавчих провадженнях, відкритих з примусового виконання виконавчих листів, виданих Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/19296/14-ц про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ«УКРСИББАНК» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.04.2007 року та судових витрат, боржниками за якими є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.96-99).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Малої І.В., ставить питання про скасування ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 09.01.2025 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.109-110).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, за участю представника ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» - адвоката Онощенко К.В. та у відсутності інших учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання (а.с.146-149,159, 163-165).

Колегією суддів було також враховано, що судове повідомлення про слухання справи направлялось апелянту ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем його проживання: АДРЕСА_1 (а.с.146). Проте, поштова кореспонденція на вказану адресу повернулася до суду з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.159-160), що у відповідності до вимог, передбачених ч.1 ст. 131 ЦПК України, вважається його належним сповіщенням.

Крім того, Одеським апеляційним судом надсилалося судове повідомлення про слухання справи на адресу представника ОСОБА_1 адвоката Малої І.В.: АДРЕСА_2 . Однак, поштова кореспонденція повернулася до суду із зазначенням «адресат відсутній за адресою» (а.с.163-164).

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу за участю з`явившихся учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив із того, що у ТОВ «УКРТЕХФІНАНС» на підставі договору про відступлення прав вимоги виникло право вимоги за кредитним договором № 0 від 27.04.2007 року, укладеного між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 (а.с.96-98).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ст. 512 ЦК України однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження» (постанова Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі 2-3897/10).

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.01.2015 року у справі № 523/19296/14-ц позовні вимоги АТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості були задоволені в повному обсязі (а.с.76).

Постановою Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 523/19296/14-ц заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.01.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 07.11.2017 року було залишено без змін (а.с.248-251).

На виконання рішення у справі № 523/19296/14-ц Суворовським районним судом м. Одеси 16.01.2019 року видано виконавчі листи.

За вказаними виконавчими листами приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г. В. були відкриті виконавчі провадження № №76573735, 76304292.

13.11.2024 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРТЕХФІНАНС» було укладеного договір факторингу № 13/11//1/2024, відповідно до умов якого, до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №0 від 27.04.2007 року.

13.11.2024 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРТЕХФІНАНС» було укладено Договір відступлення прав вимоги за Іпотечним договором посвідченим 27.10.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1096 та Договором про внесення змін, посвідченим 23.03.2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А., за реєстровим №306 до Іпотечного договору, посвідченого 27.04.2007 року Главацьким В.А., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 1096 (а.с.31-37).

Згідно Акту приймання передачі до договору факторингу № 13/11/1/2024 від 13.11.2024 року до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРТЕХФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором № 0 від 27.04.2007 року (а.с.43).

Крім того, до заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, заявником було надано платіжні інструкції № 753 від 13.11.2024 року про сплату коштів АТ «УКРСИББАНК» у розмірі 445 662,75 грн. та № 754 від 13.11.2024 року у розмірі 3 654,00 грн. за кредитним договором № 0 від 27.04.2007 року (а.с.47).

Отже, перехід права вимоги за вищевказаним кредитним договором, доведено належними та допустимими доказами, а саме: договором факторингу № 13/11/1/2024 року від 13.11.2024 року та договором про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором, посвідченим нотаріусом у встановленому законом порядку.

У зв`язку з викладеним, посилання заявника апеляційної скарги на те, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРТЕХФІНАНС» не надало належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги за кредитним договором, є безпідставними.

Крім того, у встановленому законом порядку договір про відступлення прав вимоги учасниками справи не спростовано та він є чинним.

Колегія суддів також враховує, що станом на даний час заборгованість за вказаним кредитним договором боржником не погашена та має місце.

За таких обставин, враховуючи, що між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРТЕХФІНАНС» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого, до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРТЕХФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором №0 від 27.04.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «УКРСИББАНК», суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Щодо посилання заявника апеляційної скарги на те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про день та час слухання справи у суді першої інстанції, слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що справа за заявою ТОВ «УКРТЕХФІНАНС» була призначена до розгляду на 24.12.2024 року о 11 год.20 хв., про що учасники справи були повідомлені належним чином, у тому числі, ОСОБА_1 (а.с.83).

Проте, поштове відправлення на адресу ОСОБА_1 повернулось до суду із зазначенням «адресат відсутній за адресою» (а.с.93-94), що у відповідності до вимог, передбачених ч.1 ст. 131 ЦПК України вважається його належним сповіщеннями.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині також є необґрунтованими.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, ухвалу прийнято у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мала Ірина Володимирівна, залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09 січня 2025 року про заміну сторони виконавчого провадженнязалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Через велике навантаження цивільних і адміністративних справ, які розподіляються на одного суддю Одеського апеляційного суду, повне судове рішення складено 30.06.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький