Справа № 172/232/25
Провадження № 2/172/118/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2025 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Філіппова Є.Є., за участі секретаря судового засідання Лук`яненко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Самарський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про звільнення від сплати аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В

До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що він з відповідачкою є батьками неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Васильківський районний суд Дніпропетровської області від 22 грудня 2011 року по справі № № 2-680/11 з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь матері ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_1 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Однак, на даний час син проживає разом з ним та знаходиться на його повному матеріальному утриманні, у зв`язку з чим він не повинен сплачувати аліменти на користь відповідача.

Просить суд звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 по рішенню Васильківського районного суду від 22.12.2011 року. Виконавче провадження закрити. Стягнути аліменти з ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 12.02.2025 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідачка надала суду відзив на позовну заяву, де зазначила, що позивачем взагалі не доведено факт утримання ним їх спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Сам факт тимчасового мешкання ОСОБА_3 з позивачем, не є підтвердженням його утримання. Реєстрація місця проживання дитини залишається за місцемїї проживання. З народження і до грудня 2024 року син мешкав з нею, вона його утримувала, кормила, одівала, обувала, у нього є своя кімната, де знаходяться його речі, виховувала його. Він мав можливість вільно спілкуватися зі своїм батьком. Вважає, що з урахуванням віку неповнолітнього сина, він ще може і повернутися до неї, зрозумівши, що батько не йому того утримання яке надавала йому позивачка. В зв`язку з ти, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вона не використовує кошти (аліменти) на утримання дитини, доказів того, що позивач повністю утримує сина, суде не надано, тому у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Представник позивача ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними матеріалами справи.

Орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області надав заяву про розгляд справи у відсутність їх пердставника.

Самарський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України зазначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законнимі обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05.11.2008 року.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2011 року по справі № № 2-680/11 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти, на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь матері ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_1 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно акту про встановлення фактичного місця проживання від 14.01.2025 року, складеного комісією виконавчого комітету Васильківської селищної ради № 22, встановлено, що позивач ОСОБА_5 , 1974 року народження проживає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своєю мамою ОСОБА_6 , 1948 р.н. та з другої половини грудня 2024 року з сином ОСОБА_3 , 2008 року народження.

Зазначений факт відповідачем не заперечувався.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Отже, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на її утримання), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Окрім того, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Аналіз фактичних обставин і зібраних у справі доказів свідчить про те, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , 2008 р.н. з грудня 2024 проживає разом із своїм батьком позивачем ОСОБА_1 , перебуваєна його утриманні.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 , 2008 р.н. які стягуються з позивача на підставі рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2011 року, тим самим повністю задовольнивши позов в цій частині.

Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з наступного.

Так, згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Зважаючи на викладене розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 проживає окремо від сина ОСОБА_3 , 2008 р.н., який проживає з грудня 2024 року з батьком ОСОБА_1 і перебуває на його утриманні.

Таким чином, суд вважає, що відповідачка зобов`язана та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. При цьому, суду не надано підтверджень, що остання піклується про сина належним чином та надає матеріальну допомогу на його утримання та забезпечення в добровільному порядку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до суду.

На підставі вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, доказів неспроможності сплачувати аліменти останньою суду не надано, виходячи з мінімальних потреб дитини для належного утримання та забезпечення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню .

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі позову судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (вимога про звільнення від аліментів), і в дохід держави підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 1211,20 грн (вимога про стягнення аліментів).

Керуючись ст. 2, 11, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265,268,273, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Самарський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про звільнення від сплати аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити.

2. Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів у розмірі 1/4 частини на користь ОСОБА_2 , що стягуються на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по рішенню Васильківського районного суду міста Дніпропетровської області від 22 грудня 2011 року у справі № 2-680/11.

3. Виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 аліментів, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкритого на підставі виконавчого листа №2-680/11, виданого 30.01.2012 року на підставі рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2011 року у справі №2-680/11 - закрити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з послідуючою індексацією цієї суми згідно до закону, починаючи з дня подачі позовної заяви 04.02.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

6. Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.Є.Філіппов