КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7995/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Петренко Н.О., дати складення повного рішення не зазначено,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Вимоги позову мотивує тим, що 08 серпня 2024 року близько 18 години в м. Києві на вулиці Жмеринській сталася дорожньо-транспортна пригода. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП застрахованою не була, в той час, як транспортний засіб, яким керувала позивачка «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , був забезпечений полісом обов`язкового страхування ПАТ «НАСК «Оранта».

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 23 серпня 2024 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

09 серпня 2024 року позивачка звернулася до МТСБУ з повідомленням про ДТП та заявою про виплату відшкодування.

Згідно даних Звіту № 20457, складеного СПД ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , визначена за витратним підходом, становить 197 533,99 гривень.

13 вересня 2024 року згідно прийнятого рішення у справі 106334 МТСБУ здійснено виплату позивачці відшкодування шкоди в розмірі 85 170,34 гривень.

Оскільки розмір виплаченого відшкодування не покриває реальної вартості відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , що становить 197 553,99 гривень, позивачка уважає, що різниця невідшкодованої суми збитків у розмірі 112 383,65 гривень підлягає стягненню з винної особи.

Мотивуючи наведеним, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 112 383,65 гривень.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 08 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що будь-яких заперечень виплати здійсненої МТСБУ позивачкою не подавалось. Позивачка погодилась на відшкодування страховою компанією збитків саме відповідно до звіту у заявленому розмірі 85 170,34 грн.

Суд вказав, що позивачка просить стягнути розмір збитків відповідно до реальної вартості втраченогомайна, не підтверджуючи заявлені збитки належними та допустимими доказами.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що на підтвердження завданого збитку надано копію Звіту про визнав вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаного ФОП ОСОБА_3 на підставі договору, укладеного з МТСБУ від 13 серпня 2024 року у справі 106334. Відповідно до вказаного звіту вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_2 , визначена за витратним підходом, становить 197 553,99 грн.

Оскільки МСТБУ виплачено страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 85 170,34 гривень, що не покриває реальної вартості відновлювального ремонту, різниця між фактичним розміром шкоди 197 553,99 гривень та виплаченим відшкодуванням 85 170,34 гривень підлягає стягненню з відповідача у розмірі 112 383,65 гривень.

Вказує, що будь-яких заяв та документальних підтверджень згоди позивачки із розміром виплаченого відшкодування матеріали справи не містять.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові №757/54513/16 від 02 лютого 2022 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 січня2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким вимоги позову задовольнити.

4. Позиція учасників справи.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, просила суд її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомляв. Судова повістка, направлена на останню відмову адресу відповідача, повернулась на адресу суду із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Представник 3-ї особи МТСБУ в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

5. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

6. Фактичні обставини справи, установлені судом.

З матеріалів справи установлено, що 08 серпня 2024 року, приблизно о 18 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Жмеринська, 10, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Мазда», д.н.з. НОМЕР_3 , не був уважним, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23 серпня 2024 року визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 15).

Відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 автомобіль «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 (а.с. 11).

З даних полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №217086924 убачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у ПАТ "НАСК "Оранта" (а.с. 12).

З даних схеми місця ДТП убачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mazda, д.н.з. НОМЕР_5 , на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була (а.с. 14).

09 серпня 2024 року позивачка звернулася до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату відшкодування, що підтверджується копіями повідомлення та відповідної заяви (а.с. 16-18).

З даних звіту № 20457 від 26 серпня 2024 року про оцінку вартості матеріального збитку транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , вартість відновлювального колісного транспортного засобу визначена за витратним підходом становить 197 553,99 гривень. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 93 126,70 грн (а.с. 20-41).

З даних листа МТСБУ убачається, що МТСБУ прийнято рішення про виплату позивачці страхового відшкодування у розмірі 85 170,34 гривень (а.с. 41).

13 вересня 2024 року на рахунок позивачки зараховано грошові кошти у розмірі 85 120,34 гривень (а.с. 42).

7. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зокрема, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Отже, особа, якій заподіяно шкоду, зокрема внаслідок ДТП, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування.

За наведеним у статті 1 Закону України "Про страхування" визначенням, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Зазначеним Законом у статті 7 встановлено види обов`язкового страхування, одним з яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкове страхування відповідальності).

Відносини у сфері обов`язкового страхування відповідальності регулює Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, МТСБУ, потерпілі (стаття 4 Закону №1961-IV).

МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. До основних завдань МТСБУ віднесено, зокрема, здійснення виплати із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим законом (пункт 39.1, підпункт 39.2.1 пункт 39.2 статті 39 Закону №1961-IV).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки пославшись на положення статті 1194 ЦК України, не звернув увагу на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована, отже у цьому випадку застосуванню підлягають положення статей 1166, 1187, 1188 ЦК України.

У справі, що переглядається колегією суддів, установлено, що згідно даних звіту № 20457 від 26 серпня 2024 року про оцінку вартості матеріального збитку транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , вартість відновлювального колісного транспортного засобу визначена за витратним підходом становить 197 553,99 гривень.

МТСБУ згідно статей 29, 41 Закону №1961-IV виплатило позивачці відшкодування у розмірі 85 170,34 гривень.

Відповідно до статті 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, розмір шкоди, що не відшкодована МТСБУ та підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь позивачки становить 112 383,65 гривень.

Суд першої інстанції на викладене уваги не звернув, неправильно застосував норми матеріального права та зробив помилковий висновок про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 377, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 січня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 112 383,65 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, 1 211,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, 1 851,80 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 08 липня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова