Справа №949/1213/25
У Х В А Л А

07 липня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого-судді Тарасюк А.М.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Дубровиця за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області та просить визнати за ним право власності на земельні ділянки загальною площею 1,8518 га, кадастровий номер :04:010:0002 та 1,1817 га кадастровий номер :04:002:0010 для ведення особистого селянського господарства, як розташовані на території Нивецької сільської ради Сарненського району Рівненської області, що належали ОСОБА_2 на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серія РВ №040690, серія РВ №038099, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за законом.

Також просить визнати за ним право власності на земельні ділянки загальною площею 1,8518 га, кадастровий номер :04:010:0003 та 1,7188 га кадастровий номер :04:002:0009 для ведення особистого селянського господарства, як розташовані на території Нивецької сільської ради Сарненського району Рівненської області, що належали ОСОБА_4 на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серія РВ №040689, серія РВ №038097, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за законом.

У судове засідання позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задоволити.

Представник відповідача Дубровицької міської ради в судове засідання не з`явився, однак від міського голови Б.Микульського на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника міської ради, проти задоволення заявлених вимог не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 3 ст. 198 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Втім, статтею 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Суд, при підготовці справи до судового розгляду, ознайомившись з матеріалами справи, вважає, що у відповідності до ст. 197 ЦПК України, для забезпечення правильного і безперешкодного розгляду справи, виникла необхідність у визначенні відповідних обставин справи, які підлягають встановленню.

Приписами ст. 2 ЦПК України унормовано, що цивільне судочинство в Україні здійснюється, зокрема, на засадах верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності, неприпустимості зловживання процесуальними правами, обов`язковості судового рішення.

Суворе та неухильне дотримання зазначених принципів є запорукою досягнення завдань судочинства, що превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст.ст. 175 - 177 ЦПК України, а також вимогам ст. 95 цього Кодексу.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справу суді першої інстанції" зазначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК (діюча ст. 175 ЦПК). При цьому, в позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Проте, в ході розгляду справи судом встановлено, що дана позовна заява не відповідає в повному обсязі зазначеним вимогам, а тому підлягає залишенню без руху виходячи з наступного.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач у позовній заяві посилається на сертифікати про право на земельну частку (пай), які засвідчують право власників ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на земельні ділянки, які входять до спадкового майна.

Втім, вказані сертифікати/їх копії до позовної заяви не додано, у зв`язку з чим у суду відсутня можливість перевірити вказані обставини.

До того ж, згідно п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

В порушення вищевказаної вимоги, позовна заява та додані документи не містять доказів неможливості реалізації позивачем своїх спадкових прав саме за законом на земельні ділянки в позасудовому порядку безпосередньо через органи нотаріату.

Главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачені обставини, при наявності яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

З доданої постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 12 квітня 2024 року №215/02-31 не вбачається чому приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Соколовською М.В. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата ОСОБА_3 , оскільки дана постанова подана не в повному обсязі, без викладення мотивів відмови та не містить підпису нотаріуса.

Разом з тим, до матеріалів справи додано заяви позивача ОСОБА_1 до нотаріуса, засвідчені державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори Килюшик А.А. 07 березня 2025 року про прийняття спадщини, зокрема на спадкове майно, що залишилось після смерті батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_4 , а саме: земельні ділянки, на які позивач просить визнати право власності в порядку спадкування після смерті брата ОСОБА_3 .

У вказаних заявах позивач просить видати йому свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а саме вказані земельні ділянки.

Згідно із п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка згідно п. 24 повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутись до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про нотаріат" на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження; про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову, що також узгоджується з положенням п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року.

Позивач, ставлячи питання про визнання за ним у судовому порядку права власності у порядку спадкування за законом на земельні ділянки, має вказати на правові підстави його звернення саме до суду з подібною вимогою, - має надати до суду відомості про об`єктивну неможливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки та надати письмову відмову нотаріуса у видачі таких свідоцтв із вказівкою на підстави такої відмови.

Тобто, передумовою звернення в суд із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно, зокрема земельні ділянки, в порядку спадкування за законом є наявність відмови нотаріуса в оформленні спадщини.

Про це неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 2-390/2006.

У постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 702/61/20 (провадження № 61-16777св20) зазначено, що зверненню до суду з указаним позовом (про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом) має передувати вирішення питання про видачу позивачу нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Також, як вбачається із п. 9 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" отримання постанови про відмову вчиненні нотаріальної дії має важливе значення, оскільки з часу відмови обчислюється строк для звернення до суду, і надання належної оцінки обґрунтованості вимог позивача неможливо без з`ясування причин та мотивів відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч. 5 ст. 177 ЦПК України).

Разом з тим, до ст. 16 ЦПК України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 п. 11 ч. 3 ст 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є в тому числі неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Якщо подання заяви визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути заяву.

Таким чином, у разі добровільного вирішення спору, поданий позов в частині визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, вважатиметься безпідставним. А тому позивачу необхідно надати суду відомостей щодо досудового врегулювання спору, зокрема повний текст постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 12 квітня 2024 року та результат розгляду заяв від 07 березня 2025 року про прийняття спадщини після смерті батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та видачу свідоцтв про право на спадщину.

Отже, подаючи позовну заяву до суду, позивач не виконав визначені законодавством та зазначені вище вимоги до позовної заяви.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, позивачу необхідно виправити вищевказані недоліки.

При цьому, зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для позивачів, які потребують судового захисту, не є перешкодою їм в доступі до правосуддя.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Голдер протиВеликої Британії"від 21.02.1975року "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Отже, у зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Відповідно до ч.ч. 11-13 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи та встановлені судом порушення вищезазначених норм процесуального законодавства при зверненні позивачів до суду із відповідним позовом, в силу ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху та надання строку для усунення відповідних недоліків п`ять днів з дня вручення зазначеної ухвали.

Керуючись ст.ст. 187, 260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради про визнання права власності на спадкове майно та надати позивачу для усунення вищевказаних недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду Тарасюк А.М.