Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4682/25
Номер провадження 2/711/2253/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Петренка О.В.,

за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,

представника позивача адвоката Неселовської В.В.,

представника відповідача адвоката Подолянко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Неселовська Вікторія Вікторівна, звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений із відповідачем ОСОБА_2 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 12 год 10 хв 03 липня 2025 року.

20 червня 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Подолянко Т.В. подано до Придніпровського районного суду м. Черкаси зустрічний позов із вимогами до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та про визначення способу участі батька у вихованні дитини.

У судовому засіданні, що відбулося 03.07.2025, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Подолянко Т.В. просила суд прийняти до розгляду зустрічний позов до спільного розгляду із первісним позовом та здійснити перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Додатково повідомила суд, що підставою для прийняття зустрічного позову до спільного розгляду із первісним є та обставина, що обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, оскільки вони виникають з одних правовідносин.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Неселовська В.В. у судовому засіданні заперечила проти прийняття зустрічного позову до спільного розгляду із первісним та їх об`єднання в одне провадження з підстав, що викладені запереченні на клопотання, що подане 27.06.2025 до суду через підсистему «Електронний суд».

Суд, заслухавши представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Подолянко Т.В. та представника позивача ОСОБА_1 адвоката Неселовську В.В., дослідивши матеріали цивільної справи в частині, необхідній для правильного вирішення процесуального питання про прийняття зустрічного позову, дійшов такого висновку.

Способи захисту цивільного права та інтересів визначені диспозицією ст.16 ЦК України. Такими способами можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 2 ст. 193 ЦПК України передбачено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Водночас диспозицією ч.3 ст.194 ЦПК України передбачено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 522/9011/19 (провадження № 61-6642св21) зазначено, що згідно з частиною другою статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним. При цьому вищевказаною нормою процесуального закону визначено дві альтернативні ознаки зустрічного позову: або взаємопов`язаність первісного та зустрічного позовів, що зумовлює їх спільний розгляд, зокрема, коли обидва позови виникають з одних правовідносин; або їх взаємовиключність, коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Зустрічний позов, який прийнятий судом для спільного провадження з первісним позовом, повинен знайти вирішення у виді загального рішення, яке має містити відповідь на обидві заявлені вимоги (як позивача, так і відповідача). Задоволення зустрічного позову спричиняє відмову в задоволенні первісного позову, однак не виключає можливості як задоволення обох вимог, так і однієї повністю, а іншої частково.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2023 року в справі № 459/1490/21 (провадження № 61-12807 св 22) вказано, що відповідно до частин першої, другої та третьої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним.

Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

За своєю сутністю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Отже, зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів). Умовою пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним; взаємопов`язаність позовів виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин.

Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц (провадження № 14-483 цс 19).

Ураховуючи викладене, взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному та правильному вирішенню спору, взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; вимоги за зустрічним та первісним позовами можуть зараховуватись; задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 , просила розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 серпня 2015 року у відділі держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції у Черкаській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серія НОМЕР_1 , про що зроблений актовий запис № 51; судові витрати покласти на відповідача.

ОСОБА_2 , звертаючись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , просив:

1)визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 до досягнення дитиною 14-ти річного віку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання або перебування;

2)визначити спосіб участі батька у вихованні дитини, а саме зобов`язати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 матір дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- забезпечувати побачення та спілкування (контакт) малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2 шляхом періодичних побачень батька з дитиною за місцем проживання дитини або в парках, скверах, розважальних закладах, на спортивних майданчиках та інших об`єктах дитячої інфраструктури або за місцем проживання батька не менше 3-4 днів на тиждень в узгоджені сторонами години;

- забезпечувати необмежене спілкування (контакт) малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2 шляхом відеозв`язку, телефонного зв`язку, зокрема з використанням соціальних мереж (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype;

- негайно (не пізніше ніж протягом двох днів з дня виникнення факту) повідомляти батька про факти захворювання і заплановані/ургентні медичні втручання та лікування дитини;

- завчасно (не пізніше ніж за три дні) повідомляти батька ОСОБА_2 про від`їзд (обставини та напрямок) дитини за межі населеного пункту, за межі зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання або перебування дитини;

- надати батькові інформацію про місця та графік навчання та/або відвідування дитиною дошкільних навчальних закладів, гуртків, секцій тощо, а також негайно (не пізніше ніж протягом двох днів з дня виникнення факту) повідомляти батька дитини про факт і причини зміни чи припинення відвідування таких закладів/гуртків/секцій;

3) заборонити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , чи будь-якій іншій особі, вивіз дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на окуповану російською федерацією територію України.

Аналізуючи зміст вказаних позовних заяв, суд дійшов висновку, що задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та про визначення способу участі батька у вихованні дитини не виключає можливості задоволення позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На переконання суду вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та вимоги ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та про визначення способу участі батька у вихованні дитини не є взаємопов`язаними, а їх спільний розгляд не є доцільним.

Спільний розгляд зазначених позовів може ускладнити вирішення справи, адже спір про розірвання шлюбу і спір про визначення місця проживання дитини та про визначення способу участі батька у вихованні дитини відрізняються предметом доказування, а також при розгляді вказаних вище вимог необхідно встановлювати різні фактичні обставини.

При розгляді справи за позовом про визначення місця проживання дитини та про визначення способу участі батька у вихованні дитини необхідно залучати до участі у справі орган опіки та піклування та з`ясовувати обставини щодо ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Крім цього, в межах розгляду зустрічного позову про визначення місця проживання дитини та про визначення способу участі батька у вихованні дитини, обов`язковим є розгляд даного питання на засіданні комісії органу опіки та піклування зі складанням відповідного висновку.

Також у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України встановлюються різні строки та порядок розгляду справ про розірвання шлюбу, які розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження, та справ про визначення місця проживання дитини та про визначення способу участі батька у вихованні дитини, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини, а відповідно і про повернення матеріалів зустрічної позовної заяви заявнику.

Щодо твердження представника відповідача адвоката Подолянко Т.В., в контексті необхідності прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви, що висловлене у судовому засіданні, з призми того, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу необхідно визначити місце проживання дитини, то суд відхиляє його з огляду на таке.

Із мотивувальної частини позовної заяви ОСОБА_1 вбачається той факт, що малолітній син учасників справи ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю, тобто із позивачем у справі (абз.2 стр.4 позовної заяви). Водночас відповідач у п.2 прохальної частини зустрічної позовної заяви, пред`являючи позовну вимогу про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , також просить суд визначити його місце проживання разом із матір`ю, тобто з позивачем ОСОБА_1 .

З аналізу означених заяв по суті спору суд зробив висновок, що, станом на день розгляду процесуального питання про прийняття зустрічного позову, місце проживання малолітнього сина сторін між ними визначено це із позивачем ОСОБА_1 як його матір`ю.

Що стосується посилань представника відповідача адвоката Подолянко Т.В. у зустрічному позові, що об`єднання позовних вимог про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання дитини і про визначення способу участі батька у вихованні дитини узгоджується із висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 15.01.2020 в справі №200/952/18 (абз. 1 стр.6 зустрічної позовної заяви), то суд зазначає про таке.

Пунктом 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19 (провадження №12-18гс20) зроблено правовий висновок, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Проаналізувавши судове рішення Верховного Суду, на яке посилається представник відповідача у мотивувальній частині зустрічного позову, суд робить висновок, що підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також матеріально-правове регулювання в означеному судовому рішенні Верховного Суду є неаналогічним тим, які містяться у конкретній справі.

Так, з аналізу постанови Верховного Суду від 15.01.2020 в справі №200/952/18 суд констатує, що предметом перевірки законності рішень як місцевого суду, так і суду апеляційної інстанції, було не надання учасникам справи строку на примирення, а також вирішення питання про визначення місця проживання дитини, незважаючи на те, що такої позовної заяви не заявлено.

Проте в означеному судовому рішенні Верховний Суд не здійснював формування правового висновку щодо правильного застосування судами положень ст.193 ЦПК України в контексті прийняття зустрічного позову про визначення місця проживання дитини і про визначення способу участі батька у вихованні дитини та його безумовне об`єднання із позовом про розірвання шлюбу.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин висновку Верховного Суду, що викладений у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 в справі №200/952/18, і на який міститься посилання представника відповідача в мотивувальній частині зустрічного позову.

Керуючись ст.193, 194, 258, 260, 261, 263, 353, 354, 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

відмовити в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини повернути заявнику.

Копію зустрічної позовної заяви залишити в матеріалах справи №711/4682/25.

Роз`яснити ОСОБА_2 право на подання позову в загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Повний текст ухвали складений 07 липня 2025 року.

Суддя: О. В. Петренко