2/465/3333/25
Ухвала

про самовідвід

"03" липня 2025 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., за участю секретаря судового засідання Гайдучок І.М., у ході вирішення питань, передбачених статтями 36-37 ЦПК України, щодо наявності обставин, які виключають участь судді, або недопустимості повторної участі судді у розгляді справи з розгляду судової справи № 465/9557/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОБІЖУК" про стягнення коштів та моральної шкоди, -

встановив:

29 листопада 2024 року позивач ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" подав до Франківського районного суду м. Львова позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОБІЖУК" про стягнення коштів та моральної шкоди. Зокрема, в прохальній частині позовної заяви просить стягнути з відповідача сплачену грошову суму в розмірі 9900 грн. та моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. за придбаний товар неналежної якості.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2024 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОБІЖУК" про стягнення коштів та моральної шкоди залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви вказаних у мотивувальній частині ухвали протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В подальшому позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, зміст якої носить повчальний характер та вказівки для суду без усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Відтак, не виконавши вимоги, зазначені в ухвалі суду від 18.12.2024, позивач вдався до аналізу вимог чинного законодавства та вимог головуючого.

З огляду на зазначене, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.12.2024 матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОБІЖУК" про стягнення коштів та моральної шкоди повернуто позивачу.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Не погодившись з процесуальним рішенням головуючого, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу про повернення матеріалів позовної заяви.

Постановою Львівського апеляційного суду від 19.06.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу суду від 30.12.2024 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішенння питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.06.2025, справу передано судді Франківського районного суду м. Львова Кузю В.Я.

У ході вирішення питань, передбачених статтями 36-37 ЦПК України, щодо наявності чи відсутності обставин, які виключають участь судді, або недопустимості повторної участі судді у розгляді судової справи № 465/9557/25, встановлено, що наявні обставини, які перешкоджають моїй, судді, участі у розгляді вказаної судової справи.

Так, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.12.2024 матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОБІЖУК" про стягнення коштів та моральної шкоди повернуто позивачу.

Зокрема, судом наголошено, що зазначені в ухвалі суду від 18.12.2024 недоліки поданої заяви не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являють собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності. Позивач в свою чергу вдався до аналізу вимог чинного законодавства та вимог головуючого, що містить ознаки зловживання позивачем своїми процесуальними правами та обов"язками, з явними ознаками прояву неповаги до суду.

Зважаючи на те що, мною як суддею, вже висловлена думка щодо форми та змісту позовної заяви ОСОБА_1 , вважаю, що позовна заява і надалі не відповідає вимогам, встановленим ЦПК України.

Крім того, 06.01.2025 ОСОБА_1 подав скаргу до Вищої ради правосуддя (справа №Б-123/0/7-25) щодо прийнятих суддею Кузем В.Я. рішень, що у свою чергу є ще однією підставою длч самовідводу, оскільки скарга не вирішена.

Дані обставини можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості як судді при розгляді даної справи.

Беручи до уваги вищевикладене, виходячи з необхідності уникнення напруження та недовіри у судовому провадженні, з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, а також для попередження виникнення у сторін будь-яких сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді, що в подальшому може негативно вплинути на об`єктивність постановленого рішення у справі, вважаю за необхідне заявити самовідвід від розгляду даної цивільної справи.

Частиною другою ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надаліЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР(далі - Конвенція), зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартиненко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч.1 ст.40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Отже, з метою виключення будь - яких підстав та мотивів в учасників судового провадження для сумніву у безсторонності, неупередженості чи об`єктивності з боку головуючого судді під час розгляду цивільної справи, заявляю самовідвід та вважаю, що заява про самовідвід судді Кузя В.Я. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

постановив:

Самовідвід судді Кузя В.Я. у розгляді цивільної справи №465/9557/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОБІЖУК" про стягнення коштів та моральної шкоди - задоволити.

Матеріали цивільної справи №465/9557/24 (провадження №2/465/3333/25) передати до загальної канцелярії Франківського районного суду м. Львова на повторну реєстрацію та визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь