Справа № 367/5866/25
Провадження №2/367/4617/2025
УХВАЛА

Іменем України

02 липня 2025 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Одарюка М.П.

за участю секретаря судового засідання Бобриш М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу № 367/5866/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

В травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

25 червня 2025 року від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

01 липня 2025 року представником позивача подано до суду заяву, в якій просить суд залишити позовну заяву без розгляду та стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору. Зазначає, що заборгованість відповідачем була погашена після подачі позову до суду.

В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд повідомлялись належним чином.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав суду відповідну заяву.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з вказаним принципом диспозитивності, в основі поведінки суб`єктів цивільно-правових відносин лежить їх вільне волевиявлення, тому звернення до початку розгляду справи по суті із заявою про залишення позову без розгляду робить неможливим вирішення спору. Суд зобов`язаний залишити позов без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

З огляду на вказані правила, подана позивачем до початку розгляду справи по суті заява є підставою для залишення позову без розгляду.

Представник позивача в заяві про залишення позову без розгляду поставив питання про повернення судового збору на підставі правила пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з частиною 3 статті 257 ЦПК України, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 3 статті 142 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не підтримує своїх вимог у наслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених у справі витрат з відповідача.

Представник позивача просить суд залишити позов без розгляду, оскільки відповідачем заборгованість була погашена після подачі позову до суду, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі до суду позову судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись пунктом 5 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» () судовий збір у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 20 копійок.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Суддя М.П. Одарюк