ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5149/25 Справа № 211/6175/24 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді БондарЯ.М.

Суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року, ухвалене суддею Ніколенко Д.М. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено,

УСТАНОВИВ

У вересня 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та ОСОБА_1 04 жовтня 2023 року Договору №7135488 про надання споживчого кредиту позичальнику було надано кредит у сумі 13 000,00 грн. на строк 360 днів.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 27 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на дату звернення до суду загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 52 322,40 грн., яка складається з: 13 000,00 грн. сума кредиту, 23 800,40 грн. сума процентів за користування кредитом та 15 522,00 грн. нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів.

Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заявлену суму заборгованості, а також витрати на оплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» суму заборгованості за Договором №7135488 про надання споживчого кредиту від 04 жовтня 2023 року в розмірі 52 322 (п`ятдесят дві тисячі триста двадцять дві) гривні 40 копійок, яка складається із: заборгованості за сумою кредиту 13 000 (тринадцять тисяч) гривень 00 копійок, заборгованості за процентами за користування кредитом 23 800 (двадцять три тисячі вісімсот) гривень 40 копійок, заборгованості за нарахованими позивачем процентами за 60 календарних днів 15 522 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять дві) гривні 00 копійок; та в рахунок відшкодування судових витрат: судовий збір 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правову (правничу) допомогу 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судови рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить його скасувати, ухвалити нове, яким у повному обсязі відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що з Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» не укладав та не підписував ніяких Договорів. Вказує, що спірному кредитному Договорі відсутній його підпис, тобто відсутнє волевиявлення до укладення цього Договору. Наголошує на тому, що кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Повідомляє, що в списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг він не знайшов такі товариства як «АВЕНТУС УКРАЇНА» та «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», тому вважає, що ці Товариства не мають права створювати (формувати) ЕЦП, а вже створені не мають ніякої юридичної сили через відсутність правових підстав. Заявляє, що у нього відсутній ЕЦП. Відповідач вважає, що всі документи, в тоу числі і розрахунку заборгованості, ставки по процентам, умови та правила надання позики/кредиту зроблені в односторонньому порядку в особистих інтересах позивача. Наполягає на тому, що він не знав про існування договору позики та кредиту. Наполягає на тому, що грошові кошти у розмірі 13 000 грн., які йому надійшли 04.10.2024 признає як заробітну плату з роботи чи матеріальну допомогу на оздоровлення.

Також відповідач наголошує на тому, що спірний кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства України через те, що процентна ставка по кредиту становить 29653,85 % річних від тіла кредиту.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить відмовити в задоволення скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення.

Так, на підтвердження укладання Договору №7135488 про надання споживчого кредиту (далі - Кредитний договір) з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», Позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви №4), який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «C1063», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений Відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що Відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір.

Зазначає, що Відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на Веб сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту (додається до позовної заяви), інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки Відповідач. А тому жодних сумнівів в тому, що 04.10.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту не виникає.

Звертає увагу на те, що переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера, зазначений Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків (додано до позовної заяви) та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом (додається). Кредитні кошти Відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № НОМЕР_1 , що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства.

Також позивач зазначає, що сума заборгованості за Договором №7135488 від 04.10.2023 року розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА (копія додана до позовної заяви). Як Первісний Кредитор, ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА здійснив розрахунок відповідно до умов договору.

Позивач звертає увагу на те, що сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.

Сторона позивача вважає, що право Позивача на стягнення заборгованості з Відповідача підтверджено належними та допустимими доказами, що і встановив суд першої інстанції. Судом першої інстанції правильно встановлено на надано оцінку доказам щодо права Позивача на стягнення заборгованості відповідно до договору факторингу.

Окрім того, у відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції - 8000 грн.00 коп.

У відповіді на відзив (заперечення) відповідач ОСОБА_1 , повторюючи доводи викладені в апеляційній скарзі, сказує на те, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню через те, що кредитний договір №4135488 який складений позивачем чи його партнерами в односторонньому порядку в інтересах позивача є нікчемним і він немає гіякої причетності, тому просить рішення суду скасувати і новим рішенням відмовити у задоволенні позову.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заперечень на відзив на апеляційну скаргу, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 жовтня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора було укладено Договір №7135488 про надання споживчого кредиту, за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 13 000,00 грн. шляхом перерахунку на реквізити платіжної карти № НОМЕР_1 споживача строком на 360 днів, тобто до 28.09.2024 (включно), за яким нараховується загальні відсотки в розмірі 1,99% на день, що підтверджується таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 13-18 копія договору з додатком до договору).

Між сторонами також було укладено паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація щодо укладеного договору про споживчий кредит, а саме ліміт кредиту, строк повернення, тип процентної ставки: фіксована, розмір процентної ставки 1,99% (а.с. 20, 21).

Видача ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредиту ОСОБА_1 у сумі 13 000,00 грн. підтверджується відомостями про зарахування 04 жовтня 2023 року даної суми на реквізити платіжної карти № НОМЕР_1 , яка випущена на ім`я відповідача (а.с. 93).

Договір №7135488 про надання споживчого кредиту від 04 жовтня 2023 року було підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між ним та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитора за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

27 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними в реєстрі боржників (а.с. 65-70).

Згідно пункту 1.2 Договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Божників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей на набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та Скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємно частиною цього Договору.

Відповідно до витягу Реєстру боржників ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у сумі 36 800,40 грн. (а.с. 32), з яких: 13 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту); 23 800,40 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Про укладання договору факторингу відповідачу було повідомлено на електронну адресу (а.с. 22) та засобами поштового зв`язку (а.с. 77, 78).

Всупереч умовам кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунок попереднього кредитора).

Крім того, позивачем, як фактором, було нараховані проценти за 60 календарних днів у межах строку кредитування у сумі 15 522,00 грн. Загальна сума заборгованості відповідача становить 52 322,40 грн.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог, на підставі досліджених доказів, оцінених судом виходив з їх доведеності та обґрунтованості, оскільки обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у матеріалах справи.

При цьому, суд першої інстанціїї дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь загальну суму заборгованості в сумі 52 322,40 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту в сумі 13 000,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 23 800,40 грн., заборгованості за процентами, нарахованими позивачем за 60 календарних днів у сумі 15 522,00 грн, оскільки проценти були нараховані як кредитором, так і фактором у подальшому лише в межах строку кредитування відповідно до умов договору.

Зменшуючи розмір витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції врахував, що справа є незначної складності, у даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, тому необхідне зменшити суму стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача з 10 000,00 грн. до 5 000,00 грн. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у даній справі.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами відповідача, викладеними в апеляційнй скарзі, виходячи з наступних підстав.

За правилами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статті 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК визначено: позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із статтею 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до статті 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 1-5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

На підставі частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно із частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до частини 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

На підставі абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Тобто, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19.

Так, судом першої інстанції, на підставі наданих позивачем доказів, які відповідачем не спростовані, встановлено, що 04 жовтня 2023 року між відповідачем та попереднім кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір №7135488 про надання споживчого кредиту позичальнику, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 13 000,00 грн. на строк 360 днів (а.с.13-18).

Договір №7135488 про надання споживчого кредиту від 04 жовтня 2023 року було підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора«C1063», чим підтверджено укладання між ним та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитора за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Видача ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» - попереднім кредитором кредиту ОСОБА_1 у сумі 13 000,00 грн. підтверджується відомостями про зарахування 04 жовтня 2023 року даної суми на реквізити платіжної карти № НОМЕР_1 , яка випущена на ім`я відповідача (а.с. 93).

Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера, зазначений Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків (додано до позовної заяви) та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом, що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства.

Сума заборгованості за Договором №7135488 від 04.10.2023 року розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА (копія додана до позовної заяви).

Первісний Кредитор, ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА здійснив розрахунок відповідно до умов договору. 1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору.

03.11.2023 Відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту.

Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024 - 25.07.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 13000 грн * 1,99% = 258,7 грн*60 календарних днів = 15522 грн.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини 1 статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Як передбачено частиною 1 статті 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно, предметом договору факторингу може бути: право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога); право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога); Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається, тобто не є необхідним підписання актів приймання-передачі тощо.

У даній справі, відступлення прав вимоги за вищевказаними кредитними договорами було здійснено шляхом укладення Договору факторингу про відступлення ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» належне йому право вимоги.

Таким чином, права вимоги за Договором №7135488 про надання споживчого кредиту від 04 жовтня 2023 року, укладеним ОСОБА_1 із первісним кредитором, перейшло до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА».

Відповідно до п.1.1. Договору Факторингу за цим договором позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п.1.2 Договору Факторингу Перехід від Клієнта (ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») до Фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги.

Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийомупередачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора (Позивача) Права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

В даному випадку, нараховані відсотки за кредитним договором є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.

Відповідно до ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Так, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: «ПРОЦЕНТИ ЗА КОРИСТУВАННЯ КРЕДИТОМ проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

ПРОЦЕНТИ ЗА НЕПРАВОМІРНЕ КОРИСТУВАННЯ ЧУЖИМИ ГРОШОВИМИ КОШТАМИ проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч.2 ст 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування».

Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст.1048 та ст.625 ЦК України.

Отже, Відповідачем не спростовано, що проценти нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту, та у межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку, що наданий до позовної заяви.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 18 листопада 2024 року відповідачем подано до суду першої інстанції відзив на позов, в якому останній позовні вимоги визнав частково та просив ухвалити рішення про стягнення з нього на користь позивача лише тільки тіло кредиту та просив щоб відрахування із заробітної плати мали становити не більше 20%, посилаючись на перебуванні на його утриманні двох малолітніх дітей, тобто визнавав укланення спірного кредитного договору в електронній формі, факт отримання кредитних коштів у розмірі 13 000 грн, але не погоджувався з нарахованами позивачем відсотками, проте після ухвалення судового рішення про повне задоволення позовних вимог, кардинально змінив свою позицію, що на думку колегії суддів є недобросовісною поведінкою та зловживанням процесуальними правами з метою уникнення цивільно-правової відповідальності від виконання кредитного зобов`язання.

Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу заявила вимогу щодо розподілу витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правову (правничу) допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової (правничої) допомоги.

На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції позивачем надано відповідні докази, зокрема звіт про надання правової допомоги згідно Договору №07/07-2022 від 07.07.2022 складений 22 квітня 2025 року, відповідно якому вартість наданих адвокатом послуг за складення відзиву на апеляційну скаргу становить 8 000 грн та платіжну інструкцію №4398 від 22 квітня 2025 про сплату ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» плати адвокату Крюковій М.В. 8 000 грн за написання та подання відзиву на апеляційну скаргу та представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову (правничу) допомогу в сумі 8 000,00 грн.

Колегія суддів, вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову (правничу) допомогу в розмірі 8 000,00 грн., виходить з такого.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Колегія суддів при розподілі витрат на професійну правничу допомогу враховує, що справа є незначної складності, у даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви, відзиви на апеляційній скарги у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому вважає за необхідне зменшити суму стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача з 8 000,00 грн. до 4 000,00 грн. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у даній справі.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89, ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону й підстави його скасування відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, підстав для здійснення перерозподілу судових витрат не має, тому понесені відповідачем судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги залишаються за ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 07 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: