СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17178/24

пр. № 2/759/702/25

30 червня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Кульбовської В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивачів ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 про поділ реальної частки домоволодіння, що є у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6 про поділ реальної частки домоволодіння, що є у спільній частковій власності.

Позов мотивували тим, що вони та відповідач володіють нерухомим майном: житловим будинком та сільськогосподарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначали, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22 липня 2024 року, номер 387803470, ОСОБА_1 належить 1/8, ОСОБА_5 належать по 3/32 і 3/32, відповідачу належить 3/32 і 3/32 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа спірного будинку становить 85,3 кв. м, а саме: під літерою «А» - 57,1 кв. м, а під літерою «Б» - 28.2 кв. м.

Позивачі вказували, що згідно з довідкою Приватного підприємства «МІДАС ФІНАНСГРУП» (далі - ПП «МІДАС ФІНАНСГРУП») від 24 липня 2024 року оціночна вартість домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 складає 1 348 200,00 грн.

ОСОБА_1 належить 1/8 частина будинку з літери «А» та 1/8 частина з літери «Б», що становить 10,67 кв. м (7,14 + 3,53).

ОСОБА_5 належить 3/32 і 3/32 частини з літери «А» та 3/32 і 3/32 частини з літери «Б», що становить 15,98 кв. м (5,35+5,35+2,64+2,64).

Відповідачу належить 3/32 і 3/32 частини з літери «А» та 3/32 і 3/32 частина з літери «Б», що становить 15,98 кв. м.

Площа будинку по літері «А» - 57,1 кв. м, з них житлова площа 27,8 кв. м. з житловими кімнатами: 1-а кімната (за планом 1-2) площею 12,6 кв. м; 2-а кімната (за планом 1-4) площею 15,2 кв. м. та допоміжними приміщеннями: 1-а кухня (за планом 4-1) площею 6,9 кв. м, 1-а прихожа (за планом 1-3) площею 15,4 кв. м, 1-н тамбур (за планом 1) площею 7,0 кв. м.

Площа по літері «Б» - 28,2 кв. м, з них житлова площа 14,6 кв. м з житловими кімнатами: 1-а кімната (за планом 4) площею 14,6 кв. м; та допоміжними приміщеннями: 1-а веранда (за планом 1) площею 3,4 кв. м, 1-а кухня (за планом 3) площею 5,2 кв. м, 1-н коридор (за планом 8) площею 5,0 кв. м.

Крім цього, як вказують позивачі, будинок обладнаний господарськими будівлями та спорудами, а саме: прибудова (за планом 6), тамбур (за планом 61), погріб (за планом В), погріб (за планом Г), сарай (за планом Д), сарай (за планом Е), вбиральня (за планом Ж), споруди (хвіртка, огорожа) (за планом №1-2).

Загальна площа земельної ділянки під будівлями, садом, та городом становить орієнтовно 1 499 кв. м, тобто 0,1499 га.

Вважають, що вони, як власники, вправі окремо користуватися приміщеннями будинку, господарськими будівлями та спорудами, що належать ним на праві власності.

ОСОБА_1 вважає за можливе виділити їй в натурі: 1-н тамбур (за планом 1) площею 7,0 кв. м по літері «А» та 1-у веранду (за планом 1) площею 3,4 кв. м по літері «Б».

ОСОБА_5 вважає за можливе виділити їй в натурі: 1-у кімнату (за планом 1-2) площею 12,6 кв. м по літері «А» та 1-н коридор (за планом 8) площею 5,0 кв. м по літері «Б».

Позивачі стверджують, що не претендують на господарські будівлі та споруди.

Зазначають, що намагалися оформити право власності на земельну ділянку відповідно до законодавства, але відповідач відмовився надавати свої документи для оформлення.

Оскільки відповідач ігнорує звернення позивачів добровільно здійснити розподіл майна, просять їх позов задовольнити та виділити у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Процесуальні дії

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року було відкрито провадження по даній справі у порядку загального позовного провадження (а. с. 50-51).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року призначено проведення процедури врегулювання спору у справі протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали, провадження у справі зупинено (а. с. 60, 61).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2024 року провадження у справі відновлено, цивільну справу передано для передачі на розгляд іншому судді, визначеному в порядку статті 33 ЦПК України(а. с. 64, 65).

Розпорядженням в.о. керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 06 листопада 2024 року призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 листопада 2024 року визначеного головуючого суддю Твердохліб Ю. О. (а. с. 67, 68).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2024 року справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче судове засідання (а. с. 69, 70).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2024 року витребувано докази у справі (а. с. 77, 78).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про залучення співвідповідачів задоволено. Залучено у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про поділ реальної частки домоволодіння, що є у спільній частковій власності, як співвідповідачів: ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а. с. 117).

25 березня 2025 року від відповідача ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення (а.с.132-133).

Протокольною ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2025 року закрито підготовчий розгляд, суд перейшов до розгляду справи по суті (а. с. 141).

Представник позивачів ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підстримала та просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в судовому засідання щодо позовних вимог не заперечували, зазначили, що вирішити спір мирним шляхом не вдається через відсутність відповідача ОСОБА_6 .

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши докази в справі у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що сторони володіють нерухомим майном: житловим будинком та сільськогосподарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою ПП «МІДАС ФІНАНСГРУП» від 24 липня 2024року оціночна вартість домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 складає 1 348 200,00 грн (а. с. 27).

ОСОБА_1 належить 1/8 частина будинку з літери «А» та 1/8 частина з літери «Б» (а. с. 20, 23).

ОСОБА_5 належить 3/32 і 3/32 частини з літери «А» та 3/32 і 3/32 частини з літери «Б» (а. с. 24, 25).

ОСОБА_6 належить 1/8 частини будинкуза адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 91).

ОСОБА_7 належить частини будинкуза адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 85, 89,90).

ОСОБА_4 належить 1/8 частини будинкуза адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 92).

Площа будинку по літері «А» - 57,1 кв. м, з них житлова площа 27,8 кв. м. з житловими кімнатами: 1-а кімната (за планом 1-2) площею 12,6 кв. м; 2-а кімната (за планом 1-4) площею 15,2 кв. м. та допоміжними приміщеннями: 1-а кухня (за планом 4-1) площею 6,9 кв. м, 1-а прихожа (за планом 1-3) площею 15,4 кв. м, 1-н тамбур (за планом 1) площею 7,0 кв. м. (а. с. 15, 16).

Площа по літері «Б» - 28,2 кв. м, з них житлова площа 14,6 кв. м з житловими кімнатами: 1-а кімната (за планом 4) площею 14,6 кв. м; та допоміжними приміщеннями: 1-а веранда (за планом 1) площею 3,4 кв. м, 1-а кухня (за планом 3) площею 5,2 кв. м, 1-н коридор (за планом 8) площею 5,0 кв. м. (а. с. 17, 18).

Будинок обладнаний господарськими будівлями та спорудами, а саме: прибудова (за планом 6), тамбур (за планом 61), погріб (за планом В), погріб (за планом Г), сарай (за планом Д), сарай (за планом Е), вбиральня (за планом Ж), споруди (хвіртка, огорожа) (за планом № 1-2). Загальна площа земельної ділянки під будівлями, садом, та городом становить орієнтовно 1 499 кв. м, тобто 0,1499 га ( а. с. 12-19).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Частина перша статті 356 ЦК України визначає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частини перша-третя статті 358 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно із частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до частини другої статті 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19), від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20).

Тлумачення положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку про те, що поділ будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц (провадження № 61-21409св18), від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15 (провадження № 61-26178св18) від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц (провадження № 61-19073св20).

У постанові від 23 квітня 2025 року в cправі № 357/3145/20 Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків: «за наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому за бажанням можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку.

Винятком із цього правила є випадки, коли всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу майна. У такому випадку суд має визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників. У цьому разі право спільної власності припиняється».

Оскільки не встановлено обставин того, що всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу спірного майна, тому суд не має визначеного законом обов`язку визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідно позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_5 задовольнити та виділити у їх приватну власність частки із домоволодіння, що відповідають їхній частці співвласників домоволодіння, та залишити решту майна у спільній власності відповідачів.

Розподіл судових витрат

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статей 133, 141 ЦПК України.

За приписами частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідачів на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 213,13 грн.

На підставі викладеного, та керуючись статтями 7, 9, 11, 12, 13, 81, 133, 141, 209, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 про поділ реальної частки домоволодіння, що є у спільній частковій власності, задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 у приватну власність у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 : 1-н тамбур (за планом 1) площею 7,0 кв. м по літері «А»;1-у веранду (за планом. 1) площею 3,4 кв. м по літері «Б». Загальна площа становить 10,40 кв. м.

Виділити ОСОБА_5 у приватну власність у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 : 1-у кімнату (за планом 1-2) площею 12,6 кв. м по літері «А»;1-н коридор (за планом 8) площею 5,0 кв. м по літері «Б». Загальна площа становить 17,6 кв. м.

Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору по 561 (п`ятсот шістдесят одна) гривні75 копійок з кожного.

Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати зі сплати судового збору по 842 (вісімсот сорок дві) гривні 63 копійки з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (частина перша статті 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частина друга статті 273 ЦПК України).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (частина друга статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України (частина третя статті 354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_6 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_7 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 07.07.2025.

Суддя Ю. О. Твердохліб