Справа №: 398/2842/24
провадження №: 2/398/326/25
"03" липня 2025 р. м. Олександрія
Олександрійськийміськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Подоляк Я.М.,
за участі секретаря судового засідання Буличової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої дії представник адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2024 року року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).
Позовна заява мотивована тим, що 13.03.2004 року о 21 год 05 хв в місті Олександрія Кіровоградської області, по вул.Трудових Резервів, біля будинку 81, сталася ДТП за участю автомобіля «Skoda Oktavia», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2004 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні даної ДТП.
Згідно висновку експертизи № 12-24 від 26.03.2024 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , засобу складає 221 435,06 грн.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 216285666 зі строком дії з 16.08.2023 до 15.08.2024 року.
Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» (далі ТДВ СК «Альфа-Гарант»), в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , позивачу виплачено страхове відшкодування у розмірі 85 000,00 грн. Решта шкоди підлягає стягненню з відповідача.
Внаслідок ДТП позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що значно змінився її звичайний життєвий уклад і сімейно-побутові відносини. Вона має двоє малолітніх дітей, яких вона возила до дитячого садочка та гуртків. Також у зв`язку з необхідністю робити закупівлю продуктів харчування, предметів гігієни, їй кожного разу доводилось витрачати кошти на таксі, так як з двома дітьми їй складно було обходитися без транспортного засобу. Все це стало приводом для душевних страждань, психічного хвилювання, почуття відчаю та тривоги.
З урахуванням викладеного просила стягнути з відповідача 136 000, 00 грн матеріальної шкоди, 25 000, 00 грн моральної шкоди, 7 500,00 грн витрати на проведення експертизи, 5 000,00 грн витрати на правову допомогу, а також понесені судові витрати в розмірі 1 500,00 грн.
Рух справи у суді
Позовну заяву подано до суду 30.05.2024 року.
Ухвалою суду від 16.07.2024 року відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 29.04.2025 року витребувано від ТДВ СК «Альфа-Гарант» копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216285666 від 15.08.2023 року, страхувальником за яким є ОСОБА_2 ..
Позиція учасників справи у суді
Представник позивача у поданій до суду заяві розгляд вказаної справи просив здійснювати без його участі та участі позивача.
Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Так, виклик відповідача в судові засідання було здійснено шляхом направлення судових повісток на адресу місця його проживання, зареєстрованого в установленому порядку, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Відповідач причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов від нього на адресу суду не надходив.
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті178 ЦПК України.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже суд розглянув справу на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи 13.03.2024 року о 21 год 05 хв в м.Олександрія Кіровоградської області, вул.Трудових Резервів, біля будинку 81, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Skoda Octavia», днз. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson», днз. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .. Своїми діями ОСОБА_2 , порушив вимоги п.2.3б, п.12.1 ПДР України.
Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2004 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.124 КУпАП.
Згідно висновку експертизи № 12-24 від 26.03.2024 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 221 435,06 грн.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 216285666 від 15.08.2023 року, який був чинним на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 13.03.2024 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 грн, франшиза нуль гривень.
Відповідно до угоди про розмір страхового відшкодування від 07 травня 2024 року укладеної між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 , відповідно до п.1,2 якої страховик ТДВ СК «Альфа-Гарант» та потерпіла ОСОБА_1 на підставі ст.36 п.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» досягли згоди, що сума страхового відшкодування за вказаним страховим випадком разом за пошкодження автомобіля та з послугами евакуатора визначається з урахуванням франшизи, яка за полісом 216285666, складає 0,00 грн, в розмірі 85 000,00 грн.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), чинним на час виникнення спору, та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Пунктом 2.1 статті 2 Закону № 1961-IV передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Вказана норма кореспондується зі частиною другою статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону № 1961-IV є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.
За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).
Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).
Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Верховний Суд від указаних висновків про застосування норм права не відступав, та врахував їх у останній за часом постанові від 21.04.2025 у справі № 127/2551/23.
Тож суд, розглядаючи указану справу враховуючи указані висновки про застосування норм права констатує, що перерахування ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача страхового відшкодування у розмірі, погодженому між ними, свідчить про виконання страховиком свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування та про відмову потерпілого від одержання відшкодування в більшому розмірі в межах регламентної виплати.
За змістом угоди про розмір страхового відшкодування ОСОБА_1 , діючи добровільно, на власний розсуд погодилась із розміром страхового відшкодування ТДВ СК «АЛЬФА-Гарант» у сумі 85 000,00 грн та правовими наслідками такої виплати, а заявлена в подальшому вимога до страхової компанії чи завдавача шкоди суперечить, як попередній поведінці ОСОБА_1 , так і засадам розумності та диспозитивності.
Відомостей про те, що позивач підписав указане узгодження під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини або не усвідомлюючи значення своїх дій, матеріали справи не містять.
Оскільки рacta non obligan nisi gentes inte quas inita (договори не зобов`язують нікого, крім осіб, які в них беруть участь), тому домовленістю між двома сторонами не може бути збільшено обсяг відповідальності третьої особи, не сторони такого договору.
Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він є меншим страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.
Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» узгодили між собою розмір страхового відшкодування відповідно до пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-ІV, а не визначали розмір оціненої шкоди у порядку, встановленому пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV, то підстав для покладення відповідальності за заподіяну шкоду на заподіювача шкоди, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, немає.
Разом з тим, судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, становить 221 435,00 грн, та перевищує розмір ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну, який становить 160 000,00 грн, отже з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту та лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 61 435,00 грн (221 435,00 160 000,00). Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 61 435,00 грн.
Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне.
Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, а розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Таких самих висновків дійшов КЦС ВС у постанові від 02 квітня 2025 року у справі № 753/4289/23.
Враховуючи встановлені у справі обставини, зокрема те, що сам факт дорожньо-транспортної пригоди є об`єктивним підтвердженням спричинення позивачу моральної шкоди, а також беручи до уваги вимушені зміни у її житті, пов`язані з втратою можливості користування власним транспортним засобом та виниклими з цих підстав іншими незручностями, які негативно вплинули на повсякденне життя і психологічний стан, суд, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, вважає за можливе визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн. Такий розмір є співмірним характеру та обсягу зазнаних страждань, компенсує моральну шкоду, заподіяну позивачу, не має ознак надмірності та не призводить до безпідставного збагачення позивача за рахунок відповідача.
Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до ч. 6, 7, 8 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Таким чином, правила ч.1 ст. 246, ст. 222 ЦПК України визначають, що вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення можливе за умови наявності поважних причин, що перешкоджають подати такі докази до закінчення судових дебатів.
Тобто, у разі якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, але зробила про це відповідну заяву, подає ці докази після прийняття рішення по суті позовних вимог.
Суд констатує, що доказів понесення судових витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів позивач та його представник до суду не подали. Також, жодних заяв (як усних, так і письмових) про подання відповідних доказів після ухвалення рішення суду не робили, поважних причин щодо неможливості подання доказів, що підтверджують розмір витрат на правничу допомогу, до закінчення судових дебатів, суду не навели, відтак підстави щодо покладення на відповідача витрат на правничу допомогу відсутні.
Згідно зі ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 665,54 грн (71 435,00х100/161 000 х 1500/100).
Керуючись ст. 13, 81, 89, 95, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 280-282,352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої дії представник адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 61 435,00 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн, витрати за проведення експертного визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу у сумі 7 200,00 грн та 665,54 грн судового збору, а всього 79 300 (сімдесят дев`ять тисяча триста) гивень 54 копійок.
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та(або) обов`язки, до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; адреса для листування АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, яка діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №000507 від 17.07.2020, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Я.М. ПОДОЛЯК