Провадження № 2/554/555/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі: головуючого судді Бугрія В.М., за участю секретаря судових засідань Мазніченко М.А., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: державний нотаріус третьої Полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Тетяна Анатоліївна про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтава з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: державний нотаріус третьої Полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Тетяна Анатоліївна про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просив визнати за ОСОБА_4 у порядку спадкування після матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 2/9 частини квартири АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_4 у порядку спадкування після матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/8 частини квартири АДРЕСА_2 . Визнати за ОСОБА_4 у порядку спадкування після матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/12 частини будинку АДРЕСА_3 .

В обґрунтування вимог позивач вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , яка була дружиною ОСОБА_9 та матір?ю ОСОБА_5 . Через чотири місяці, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 , яка була матір?ю ОСОБА_8 .

Станом на 09 січня 2008 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (донька та мати) проживали разом та були зареєстровані за адресою АДРЕСА_4 .

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, яка складалась з такого нерухомого майна:

-квартира АДРЕСА_5 . Згідно рішення Подільського (Ленінського) районного суду міста Полтави від 04.07.2008 року (справа № 2-1040/08) померлій ОСОБА_8 належало 1/3 частини квартири.

-квартира АДРЕСА_6 , а саме 3/4 належали ОСОБА_8 . На підставі договору міни, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , ОСОБА_5 від 03.06.2008 року, посвідченого державним нотаріусом першої державної нотаріальної контори (ДНК) Ратушняк Н.I. та зареєстрованого в реєстрі за №5-1586 вказаними особами отримано у власність квартиру АДРЕСА_6 . Частки покупців становлять1/2 кожному на підставі договору дарування укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 від 10.08.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу Огир Л.В.

-будинок АДРЕСА_3 . Померлій ОСОБА_8 належало 1/2 частина домоволодіння, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 16.01.2002 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 посвідченого приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Дашівською В.М. Оскільки ОСОБА_13 на час укладення договору перебувала у шлюбі, то її частка 1/2. Після своєї смерті ОСОБА_8 заповіту не залишила.

Відповідно до ст.1261 ЦК України та ст. 1268 ЦК України спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є її мати - ОСОБА_7 , її чоловік - ОСОБА_9 , її син - ОСОБА_5 . Частки кожного в силу вимог ст. 1267 ЦК України є рівними, а отже 1/3.

Таким чином, після смерті ОСОБА_8 спадкове майно визначається такими чином:

-квартира АДРЕСА_7 за сином ОСОБА_5 рахується 1/9, за чоловіком ОСОБА_9 - 1/9, за матір?ю ОСОБА_7 - 1/9;

-квартира АДРЕСА_6 за сином ОСОБА_5 рахується 1/4, за чоловіком ОСОБА_9 - 1/4, за матір?ю ОСОБА_7 - 1/4;

-будинок АДРЕСА_8 за сином ОСОБА_5 рахується 1/6, за чоловіком ОСОБА_9 - 1/6, за матір?ю ОСОБА_7 - 1/6.

ОСОБА_5 відмовився від прийняття спадщини заявою від 27.05.2008 року після свої матері на користь свого батька ОСОБА_9 , отже частки розподіляються між двома спадкоємцями та являють такими:

-квартира АДРЕСА_7 за чоловіком ОСОБА_9 - 2/9, за матір?ю ОСОБА_7 - 1/9;

-квартира АДРЕСА_6 за чоловіком ОСОБА_9 - 1/2, за матір?ю ОСОБА_7 - 1/4;

-будинок АДРЕСА_8 за чоловіком ОСОБА_9 - 1/3, за матір?ю ОСОБА_7 - 1/6.

Через чотири місяці померла ОСОБА_7 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , а отже після її смерті відкрилась спадщина у складі квартири АДРЕСА_1 , яка складала 4/9 частини (за рішення Ленінського районного суду м. Полтави мала 1/3 та 1/9 після смерті своєї доньки ОСОБА_8 1/3+1/9=4/9); квартири АДРЕСА_6 , яка складала 1/4 (після смерті своєї померлої доньки ОСОБА_8 ); будинок АДРЕСА_3 , яка складала 1/6 (після смерті своєї померлої доньки ОСОБА_8 ).

Отже, в силу ст. 1266 ЦК України спадкоємцями в рівних частинах: син ОСОБА_4 -1/2 частини спадкового майна та внук ОСОБА_5 - 1/2 частини спадкового майна.

Окрім того, згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, з урахуванням належних ОСОБА_7 частин спадкового майна, її син (відповідач ОСОБА_14 ) та внук (позивач ОСОБА_4 ) за законом мають отримувати право власності. Так, позивач мав отримати право власності на квартиру АДРЕСА_1 в частині, що дорівнює 2/9, квартирі АДРЕСА_6 в частині, що дорівнює 1/8, будинку АДРЕСА_3 в частині, що дорівнює 1/12.

Однак, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 07.04.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н.В., зареєстровано за № 544 є ОСОБА_6 .

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником квартири АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу від 14.05.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н.В., зареєстровано за № 792 є ОСОБА_3 .

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником будинку АДРЕСА_3 є ОСОБА_8 .

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач та відповідач звертались до державного нотаріуса, проте отримали відмову, що й зумовило звернення до суду.

Ухвалою Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтава від 20 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання (суддя Сініцин Е.М.).

03.02.2022 року від представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Пономаренко В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в обгрунуванні якого вказувала, що заперечують щодо задоволення позовних вимог, оскільки позивач не надав жодного доказу, що підтверджують обставини в позовній заяві.

Після смерті його матері ОСОБА_7 , остання також прийняла спадщину після смерті своєї доньки та сестри позивача - ОСОБА_8 .

Таким спадковим майном, позивач ОСОБА_4 визначив 2/9 частини у квартирі АДРЕСА_1 ; 1/8 частину у квартирі АДРЕСА_6 ; 1/12 частини будинку АДРЕСА_3 .

Також, позивач ОСОБА_4 вказує, що нібито на час смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності по 1/3 частині відповідно до свідоцтва про право власності від 11.04.1995 року за №643, виданого відділом приватизації житла ПТРЗ та рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 04.07.2008 року. Квартири АДРЕСА_6 , належала ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі договору міни, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та ОСОБА_5 03.06.1998 року, посвідченого державним нотаріусом першої полтавської державної нотаріальної контори Н.І. Ратушняк зареєстровано в реєстрі №5-1586 (зареєстрований в ПП БТІ «Інвентаризатор» 04.06.1998 року за реєстровим написом №15515), а також на підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 10.08.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. зареєстровано в реєстрі за №2459 (зареєстрований в ПП БТІ «Інвентаризатор» 06.09.2004 року за реєстровим записом №15515); Будинок АДРЕСА_3 належав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на праві спільної часткової власності по 1/2 частині відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 16.01.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівською В.М. зареєстровано в реєстрі №80 (зареєстровано в ПП БТІ «Інветаризатор» за реєстровим записом №87).

Разом з тим, дане твердження позивача не підтверджується жодними документами.

Після смерті батька ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н.В. із заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту, який залишив на ім`я ОСОБА_5 батько ОСОБА_9 . Вказаним нотаріусом було заведено спадкову справу №59128180. В той же час, ОСОБА_5 не набув ніяких спадкових прав, оскільки як з`ясувалося будь-яке спадкове майно на яке він претендував відсутнє, і його батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також бабуся ОСОБА_7 розпорядилися всім, що їм належало ще за свого життя. Необхідно вказати, що перед смертю батько ОСОБА_15 зізнався йому, що правовстановлюючі документи на одну із квартир, будинок були відсутні бо вони розпорядилися всім майном разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ще за час свого життя. Цю розмову ОСОБА_5 сприйняв як те, що батько просто перебуває у тяжкому стані у зв`язку із своїм діагнозом, а на його свідомість і сприйняття оточуючого світу впливають ліки, а тому той щось плутає. Разом з тим, ці обставини стали очевидними коли ОСОБА_5 намагався прийняти спадщину після батька. Стало очевидним і зрозумілим той факт, чому протягом такого тривалого часу після смерті мами ОСОБА_8 понад 10 років батько ОСОБА_16 не оформлював права на спадкування. Зокрема, квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_6 було продано з оформленням відповідних документів, а будинок АДРЕСА_3 було продано батьками і отримано грошові кошти, та видано нотаріально посвідчену довіреність покупцям, щоб вони самостійно здійснили переоформлення права власності.

15.07.2022 року від відповідача ОСОБА_6 надійшов відзив, в обґрунтуванні якого вказував, що заперечує щодо задоволення позовних вимог. Позивачем не надано жодного належного, достовірного та допустимого доказу. ОСОБА_6 придбав квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі - продажу та відповідачу не було відомо про наявність будь-яких спорів між власниками. Жодних прав відповідач не порушив.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Бугрія В.М.

Ухвалою Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави цивільну справу прийнято до провадження.

12.09.2022 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив, в обґрунтуванні якого вказувала, що заперечує щодо задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованим та безпідставним. Позивачем не надано жодного належного, достовірного та допустимого доказу. ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_6 за договором купівлі продажу та відповідачу не було відомо про наявність будь-яких спорів між власниками.

30.05.2023 року ухвалою Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

28.02.2024 року ухвалою Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави зупинено провадження по цивільній справі до набрання законної сили судового рішенням у господарській справі № 917/135/24.

07.02.2025 року ухвалою Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави поновлено провадження по цивільній справі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача просили відмовити у задоволенні позову.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала заяву де просили розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає у задоволенні позову відмовити.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , яка була дружиною ОСОБА_9 та матір?ю ОСОБА_5 . Через чотири місяці, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 , яка була матір?ю ОСОБА_8 .

Станом на 09 січня 2008 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (донька та мати) проживали разом та були зареєстровані за адресою АДРЕСА_4 .

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, яка складалась з такого нерухомого майна:

- квартира АДРЕСА_5 . Згідно рішення Подільського (Ленінського) районного суду міста Полтави від 04.07.2008 року (справа № 2-1040/08) померлій ОСОБА_8 належало 1/3 частини квартири.

- квартира АДРЕСА_6 , а саме 3/4 належали ОСОБА_8 . На підставі договору міни, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , ОСОБА_5 від 03.06.2008 року, посвідченого державним нотаріусом першої державної нотаріальної контори (ДНК) Ратушняк Н.I. та зареєстрованого в реєстрі за №5-1586 вказаними особами отримано у власність квартиру АДРЕСА_6 . Частки покупців становлять1/2 кожного, на підставі договору дарування укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 від 10.08.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу Огир Л.В.

- будинок АДРЕСА_3 . Померлій ОСОБА_8 належало 1/2 частина домоволодіння, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 16.01.2002 року між ОСОБА_11 та Мерауцою посвідченого приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Дашівською В.М. Оскільки ОСОБА_13 на час укладення договору перебувала у шлюбі, то її частка 1/2. Після своєї смерті ОСОБА_8 заповіту не залишила.

ОСОБА_9 та ОСОБА_5 зверталися до суду із позовом до ОСОБА_4 про визначення часток у праві власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування (справа №554/486/20). Разом з тим, під час розгляду справи в суді ІНФОРМАЦІЯ_4 помер один із позивачів ОСОБА_9 , який є батьком відповідача у даній справі ОСОБА_5 . З цих підстав Шевченківським (Октябрським) районним судом міста Полтави було постановлено ухвалу 13.05.2020 року, якою провадження у справі до визначення правонаступників у порядку приписів п. 1 ч. 1 ст. 253 ЦПК України було зупинено. Причиною смерті ОСОБА_9 стала тяжка хвороба ракова інтоксикація злоякісного новоутворення передміхурової залози.

Після смерті батька ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н.В. із заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту, який залишив на ім`я ОСОБА_5 батько ОСОБА_9 . Вказаним нотаріусом було заведено спадкову справу №59128180. В той же час, ОСОБА_5 не набув ніяких спадкових прав, оскільки як з`ясувалося будь-яке спадкове майно на яке він претендував відсутнє, і його батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також бабуся ОСОБА_7 розпорядилися всім, що їм належало ще за свого життя.

Перед смертю батько ОСОБА_15 зізнався йому, що правовстановлюючі документи на одну із квартир, будинок були відсутні бо вони розпорядилися всім майном разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ще за час свого життя. Цю розмову ОСОБА_5 сприйняв як те, що батько просто перебуває у тяжкому стані у зв`язку із своїм діагнозом, а на його свідомість і сприйняття оточуючого світу впливають ліки, а тому той щось плутає. Разом з тим, ці обставини стали очевидними коли ОСОБА_5 намагався прийняти спадщину після батька. Стало очевидним і зрозумілим той факт, чому протягом такого тривалого часу після смерті мами ОСОБА_8 понад 10 років батько ОСОБА_16 не оформлював права на спадкування. Зокрема, квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_6 було продано з оформленням відповідних документів, а будинок АДРЕСА_3 було продано батьками і отримано грошові кошти та видано нотаріально посвідчену довіреність покупцям, щоб вони самостійно здійснили переоформлення права власності.

Встановлені ОСОБА_5 обставини і спонукали його подати до Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави у справі №554/486/20 заяву про залишення позову без розгляду. 02.11.2020 року Шевченківським (Октябрським) районним судом міста Полтави (суддя Сініцин Е.М.) постановив ухвалу, якою його заяву було задоволено і позов ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Отже, оскільки ОСОБА_5 не набув ніяких спадкових прав на майно, яке є предметом спору, він є не належним відповідачем у справі.

Окрім того, позивач у позові вказує, що обирає саме такий спосіб захисту як визнання права власності у порядку спадкування, бо майно вже зареєстровано за іншими особами, іншими відповідачами у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Разом з тим, ОСОБА_5 не укладав із вказаними особами жодного правочину, і не був стороною договорів купівлі-продажу кватири №85 по АДРЕСА_9 та квартири АДРЕСА_6 . Йому достеменно не відомо як і коли укладалися такі договори купівлі-продажу його батьками ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також його бабусею ОСОБА_7 .

В той же час, позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував, що ОСОБА_5 є стороною договорів купівлі-продажу, а також, що ним було набуто право власності на спірне майно у порядку спадкування. Окрім того, позивачем ОСОБА_4 не надано доказів і того, що спадкове майно взагалі було на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Відповідач ОСОБА_5 є тією особою, яка не мала право відчужувати спірне майно, а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є у такому випадку добросовісними набувачами в розумінні приписів ст. 330 ЦК України.

Із змісту позовних вимог вбачається, що спірне майно є відчуженим, і відсутня спадкова маса на час смерті як то ОСОБА_8 так і ОСОБА_7 . Принаймні документи долучені до позову таких доказів не містять. Адже, якби спірне майно було б наявне як спадкова маса то відповідач ОСОБА_5 прийняв би спадщину і після смерті батька ОСОБА_9 .

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України). Отже, аналіз зазначених норм права та їх тлумачення свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте, відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права володіння, користування та розпоряджання своїм майном належать власникові (ч.1 ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Частиною 1 ст.328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Так, у пунктах 142, 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16-ц (провадження №14-208цс18) зроблено висновок, що «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та дає змогу ефективно захистити права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. За таких обставин, ефективним способом захисту права позивачки вважається віндикаційний позов до особи, за якою зареєстровано право власності на спірну квартиру, а не позов про визнання права власності та про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири. З поміж іншого Суд зробив висновок про те, що оскаржені рішення у частині позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири та визнання права власності за позивачкою в порядку спадкування за законом на квартиру, ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права»

Із змісту позовних вимог вбачається, що спірне майно є відчуженим, і відсутня спадкова маса на час смерті як ОСОБА_8 так і ОСОБА_7 .

Якби спірне майно було наявне як спадкова маса, то відповідач ОСОБА_5 прийняв би спадщину і після смерті батька ОСОБА_9 .

Отже, застосувати до спірних правовідносин приписи ст.. 6 ЦК України «Спадкове право» в той час як спадкова маса відсутня не можливо, адже за своєю природою в даному випадку спір породжує інше коло правовідносин, до яких мають бути застосовані в тому числі приписи ст. ст. 387, 388 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Тому позивачем ОСОБА_4 обрано невірний спосіб захисту.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1269, 1273, 1274 ЦК України, ст. ст. 200, 211, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: державний нотаріус третьої Полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Тетяна Анатоліївна про визнання права власності в порядку спадкування- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя: В.М.Бугрій