Житомирський апеляційний суд
Справа №293/218/25 Головуючий у 1-й інст. Проценко Л. Й.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Борисюка Р.М., Галацевич О.М.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін м. Житомирі цивільну справу №293/218/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» на заочне рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 06 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Проценко Л.Й. у селищі Черняхів Житомирської області,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Процент» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №7051 від 11.02.2024 у розмірі 50 625,00 грн., яка складається з: 5000 грн - заборгованість за кредитом та 45 625 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період з 11.02.2024 по 10.02.2025, що нараховані відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом (912,5% річних) та графіку платежів.

В обґрунтування позову зазначало, що 11 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (procent.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «ФК «Процент», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір №7051. Відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн строком на 365 днів (до 10.02.2025), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). ТОВ «ФК «Процент» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому станом на 10.02.2025 виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 50 625,00 грн., з яких: 5000 грн заборгованість за кредитом; 45 625 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Також просило стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Заочним рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 06 травня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Процент» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором №7051 від 11.02.2024 станом на 10.02.2025 у розмірі 31 575 грн., з яких: 5000 грн - заборгованість за кредитом, 26 575 грн - заборгованість за процентами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Процент» судовий збір у розмірі 1510,85 грн та 5000 грн витрат на правничу допомогу. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ТОВ «Фінансова компанія «Процент» подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати в частині недостягнутої суми заборгованості за нарахованими відсотками, судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону 3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Пунктом 9 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться із споживачами після набрання чинності Законом №3498-ІХ, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процентна ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладення такого договору. При цьому, денна процентна ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).

Зазначає, що у разі внесення змін до кредитного договору в частині складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), необхідно здійснювати розрахунок денної процентної ставки з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки, з урахуванням вимог ЗУ «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки, визначеного на день внесення таких змін до кредитного договору. Звертає увагу на те, що зміни до кредитного договору, що укладений між сторонами не вносилися (додаткові договори щодо продовження строку дії та інших умов не укладалися), то відповідно правових підстав для перерахунку денної процентної ставки, яка є фіксованою - немає. Крім того, судом першої інстанції неправомірно було зменшено понесені витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір. В матеріалах справи наявні усі необхідні документи, які підтверджують витрати позивача на правову допомогу, зокрема щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, яка була сплачена позивачем. Крім цього зазначає, що суд першої інстанції не мав права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу з власної ініціативи.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині незадоволених позовних вимог, тому в іншій частині судом апеляційної інстанції на законність та обґрунтованість не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 11 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №7051, шляхом підписання електронним підписом, згідно з яким відповідач приймає умови цього договору та підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується їх виконувати.

Відповідно до умов вказаного кредиту (п.1.1, п.1.2, п.1.3, п.1.4, п.1.7) ТОВ «ФК «Процент» надало відповідачу кредит у розмірі 5000 грн строком на 365 днів, шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (912,5% річних).

Кредитні кошти були перераховані відповідачу 11.02.2024 на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією №742266135.

Згідно довідки, наданої АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано платіжну карту № НОМЕР_2 та згідно з випискою по рахунку про рух коштів на ім`я відповідача 11 лютого 2024 року було переведено суму в розмірі 5000 грн та останній користувався кредитними коштами.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 станом на 10.02.2025 за вказаним кредитним договором становить 42 912,02 грн з яких: 4 975,31 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту та 37 936,71 грн - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом у період з 11.02.2024 по 10.02.2025, виходячи зі ставки 912,5% річних.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Кредитний договір між ТОВ ФК «Процент» та ОСОБА_1 був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Підписання кредитного договору електронним підписом свідчить про те, що відповідач ознайомився з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та прийняла запропоновані умови.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому станом на 10.02.2025 виникла заборгованість за кредитним договором, яка, за розрахунками позивача, становить 50 625,00 грн., з яких: 5000 грн заборгованість за кредитом; 45 625,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав електронним підписом кредитний договір, шляхом введення одноразового ідентифікатора 180542, однак у строк встановлений договором кредитні кошти не повернув.

Задовольняючи часткового позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки договір №7051 був укладений сторонами 11.02.2024, в період дії п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», то правомірним є нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом, в межах строку дії договору та згідно відсоткової ставки, визначеної п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.6 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону №3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно).

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Із системного аналізу вказаних вище норм слідує, що дія п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки є загальною для всіх договорів споживчого кредитування, які укладатимуться, починаючи з 24.12.2023; крім того в силу приписів п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3498-ІХ дія вказаного пункту поширюється і на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом 24.12.2023, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24.12.2023 (дати набрання чинності Законом №3498-IX), а також за договорами строк кредитування за якими буде продовжено після 24.12.2023, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору.

Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

За умовами кредитного договору №7051 від 11.02.2024 процентна ставка за користування кредитом становить 2,50% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 912,5%) користування кредитом (п.1.2 договору).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем проценти за користування кредитом нараховані ОСОБА_1 за період з 11.02.2024 по 10.02.2024, які становлять 45 625,00 грн.

Оскільки кредитний договір №7051 був укладений сторонами 11.02.2024, в період дії п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», то суд першої інстанції правомірно здійснив нарахування відсотків згідно вищевказаного пункту Закону, саме: в період з 12.02.2024 по 22.04.2024 (71 день) - 2,5% денної процентної ставки, що становитиме 8 875 грн (5000 х 2,5% х 71 день); в період з 23.04.2024 по 20.08.2024 (120 днів) - 1,5% денної процентної ставки, що становитиме 9000 грн (5000 х 1,5% х 120 днів); в період з 21.08.2024 по 10.02.2025 (174 дні) - 1,0% денної процентної ставки, що становитиме 8700 грн (5000 х 1,0% х 174 дні).

Відтак, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у стягненні всієї суми заборгованості за відсотками, оскільки вони були нараховані без врахування перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», якими встановлено обмеження максимальної денної відсоткової ставки.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірного зменшення судових витрат є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як, позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Процент» задоволено часткового, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають і частковому задоволенню понесені стороною судові витрати.

Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Колегія суддів звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.

Зважаючи на те, що справа відноситься до категорій малозначних, є нескладною, розглядається у спрощеному провадженні, представник позивача участі у судовому засіданні не брав, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що витрати позивача на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю спірних правовідносин та непропорційно великими щодо вчинених представником позивача дій по наданню правничої допомоги. Отже, дійшов до обґрунтованого висновку, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 5000 грн.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» залишити без задоволення.

Заочне рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 06 травня 2025 року в частині стягнення відсотків за кредитним договором №7051 від 11.02.2024 в розмірі 26 575,00 грн та судових витрат залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді