КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 939/3453/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10966/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 06 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Герасименка М.М., по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Горшкодер В.О. звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1282-1190 від 04.10.2023 року в розмірі 75 000 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 15 000 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 60 000 грн.; стягнути судові витрати (а.с. 1-14).

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 04.10.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1282-1190 за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua.

Зазначений кредитний договір разом із Правилами відкриття кредитної лінії, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений.

Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» кредитний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор НОМЕР_1 для підписання кредитного договору № 1282-1190 від 04.10.2023 року , підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Вказував, що відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 грн., строк кредитування 300 днів, базовий період - 14 днів, знижена % ставка 1,20 % в день, стандартна % ставка 1,50 % в день.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористалась своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Проте, в подальшому, відповідач порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором.

Відтак, станом на 04.12.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 84 120 грн., з яких: 15 000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 66 870 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 2 250 грн. - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту.

Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме частково списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 9 120 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 75 000 грн. (а.с. 1-14).

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 06 березня 2025 року позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1282-1190 від 04 жовтня 2023 року в розмірі 75 000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 422 грн. 40 коп. (а.с. 72-75).

Не погодившись з рішенням районного суду, 25 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Цимбал А.А. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, стягнути судові витрати (а.с. 85-95).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позов внаслідок неповного встановлення обставин, які мають значення для справи, та у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також неправильною оцінкою доказів.

Відповідачу не була направлена сама позовна заява, документи на підтвердження повноваженьпредставника позивача, витяг з ЄДР, квитанція про сплату судового збору, виписка з ЄДРПОУ, свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не була залишена судом без руху та не була повернена позивачу. Натомість, не перевіривши дотримання позивачем вимог ст. 177 ЦПК України, суд першої інстанції безпідставно постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, дійшовши помилкового висновку про дотримання вищезазначених вимог позивачем.

Судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не було враховано, що докази, які надані позивачем, безумовно не свідчать про те, що одноразовий ідентифікатор був використаний саме відповідачем, а не іншою особою.

Договір про відкриття кредитної лінії № 1282-1190 від 04.10.2023 р., Паспорт споживчого кредиту, Додаток № 3 та Додаток № 4 підписані зразкомвласноручного підпису представника кредитодавця - директором Є.В. Резуєвим, водночас для підпису позичальника був використаний одноразовий ідентифікатор НОМЕР_1 , що суперечить вищенаведеним положенням ст. 12 Закону України «Проелектронну комерцію».

Правила відкриття кредитної лінії нібито підписані позичальником одноразовим ідентифікатором НОМЕР_1, а от кредитодавцем не підписані взагалі.

Всі кредитні документи, подані позивачем до суду, нібито підписані ОСОБА_1 одним й тим самим одноразовим паролем - НОМЕР_1, що свідчить про те, що дані документи були підписані одночасно.

Враховуючи те, що всі кредитні документи були підписані одним одноразовим паролем, не знаходить свого підтвердження обставина ознайомлення споживача з паспортом споживчого кредиту саме до укладення договору про споживчий кредит, а матеріали справи не містять інших підтверджень ознайомлення Відповідача з такими умовами до укладення договору.

Отже, твердження позивача про те, що відповідач був попередньо ознайомлений з умовами договору, зокрема, і з його складовою - Паспортом споживчого Кредиту, є припущенням.

Крім того, суд першої інстанції, дійшовши висновку про правильність розрахунку заборгованості, ухвалюючи оскаржуване рішення, не надав належної оцінки доказам, наданим позивачем, які нібито мають підтверджувати виконаннякредитором обов`язку щодо переказу кредитних коштів.

Як вбачається з Правил відкриття кредитної лінії (далі - Правила), позивачем передбачено, що кредитодавець одразу після укладення договору сторонами надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми Кредиту на поточний (картковий) рахунок з використанням реквізитів платіжної картки Позичальника (п. 5.5 Правил)

Товариство повинно було виконати вимоги договору та п. 5.5 Правил, перерахувати позичальнику грошову суму коштів, вказану у п 4.1 договору про відкриття кредитної лінії № 1282-1190.

Разом із тим, позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування відповідачу грошових коштів щодо укладеного кредитного договору. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які підтверджують ініціювання переказу позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано лист АТ КБ «ПРИВАТБАНК» без номера та дати та довідку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1282-1190.

Однак, що вказані докази є неналежними та недопустимими, оскільки в листі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутній повний номер картки, дата і час прийняття довиконання платіжної інструкції.

Сама платіжна інструкція також відсутня в матеріалах справи, а лист АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не містить ні вихідного номеру, ні дати, ні підпису відповідального за складення даного документа працівника банку.

В самому листі зазначено, що він нібито підписаний за допомогою КЕП на ресурсі paperless.com.ua начальником Департаменту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», однак до позову доданий примірник даного документа, підписаний лише представником позивача, що позбавляє суд і відповідача можливості перевірити належність та допустимість даного електронного доказу.

Не надано також доказів існування будь-яких правовідносин між позивачем та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке, згідно доводів позивача, є нібито партнером ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та здійснило переказ коштів на реквізити невідомого отримувача.

Довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1282-1190 від 04.10.2023, як і розрахунок заборгованості за кредитним договором, додані до позовної заяви складені самим позивачем, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки інформація у таких доказах повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони - позивача.

Звертала увагу суду, що вказані документи не є первинними бухгалтерськими документами, вони не містять даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» коштів в сумі 15 000,00 грн. на картковий рахунок, який належить саме ОСОБА_1 .

Отже, в матеріалах справи відсутні докази верифікації банківської картки, на яку нібито здійснювалося перерахування коштів за договором.

Первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували переказ коштів Позивачем Відповідачу за договором про відкриття кредитної лінії, позивач не надав, що є його процесуальним обов`язком у даній категорії справ.

Отже, суд першої інстанції мав розцінити як припущення, що не підтверджене належними та допустимими доказами, ту обставину, що кредитні кошти були перераховані відповідно до умов кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів, на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої від відповідача.

За таких обставин, позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу кредитних коштів відповідачу на його рахунок.

Таким чином, відсутність доказів перерахування коштів позбавляє Відповідача та суд можливості пересвідчитись в отриманні відповідачем коштів за договором, а також встановити перераховану суму, розрахувати проценти за користування кредитом в строк кредитування.

Сам же розрахунок заборгованості, наданий позивачем суду, не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», згаданої вище, а тому не може вважатися первинним та зведеним обліковим документом, оскільки не містить обов`язкових реквізитів, а саме: дату складання; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить власні висновки про розмір заборгованості та є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків, не містить необхідних реквізитів, не відповідає вимогам законодавства, але даний доказ не оцінювався судом взагалі, що призвело до безпідставного задоволення вимоги про стягнення заборгованості.

Крім того, у рішенні відсутня така встановлена обставина як наявність відповідної ліцензії у позивача (а.с. 85-95).

19 травня 2025 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Мосійчук А.І., в якому остання просила залишити апеляційну скаргу без задоволення (а.с. 124-139).

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1282-1190 у формі електронного документу, який було підписано з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) НОМЕР_1 (а.с. 18-24).

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 кредитного договору кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на наступних умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.

Мета отримання кредиту: для задоволення особистих потреб позичальника (пункт 2.4 договору).

Згідно з п. 4.1. договору, розмір кредитного ліміту, загальний розмір кредиту - 15 000 грн. Дата надання/видачі кредиту 04.10.2023 року.

Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівково переказу грошової суми, вказаної в п. 4.1. цього договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього договору та надіслання позичальнику примірнику договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту (п. 4.2. договору).

Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у договорі (програма лояльності), може надаватись можливість скористатися кредитом за зниженою процентною ставкою…Тип комісії - одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, якщо п. 4.7. цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту) (п. 4.3. договору).

Базовий період складає 14 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду (пункт 4.4 договору).

Сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо п. 4.7. цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту)позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені Графіком платежів за договором за зниженою ставкою (який є додатком 3 до договору) дати, які є останніми днями відповідних базових періодів (пункт 4.5 договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення цієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою процентною ставкою) (пункт 4.6 договору).

Комісія за видачу кредиту становить 5 % від суми виданого кредиту (п. 4.7. договору).

Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 29.07.2024 року. Строк договору є рівним строку кредитування. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку не допускається . Продовження строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань позичальника (пункт 4.9 договору).

Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає двадцять сім тисяч сто тридцять п`ять цілих, нуль сотих процентів (п. 4.10 договору).

Орієнтовна загальна вартість кредиту - 77 459,80 грн., та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом 90 000 грн. (п. 4.11 договору).

Знижена процентна ставка становить 1,20 % за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитором та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору (пункт 10.2 договору).

Позичальник здійснює сплату процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою з першого дня користування кредитом протягом усього періоду дії договору за умови, якщо позичальник своєчасно і у повному обсязі сплачує проценти за користування кредитом, комісію за видачу кредиту. У разі несплати позичальником нарахованих згідно умов договору процентів за користування кредитом або комісії за видачу кредиту або частини суми кредиту згідно графіка платежів за зниженою процентною ставкою не пізніше останнього дня будь-якого базового періоду, з наступного дня подальше нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою до дати повного погашення позичальником заборгованості зі сплати процентів, комісії за видачу кредиту та суми кредиту, включно з тою, обов`язок дострокового погашення якої у позичальника виникає у зв`язку з простроченням сплати процентів та/або комісії. З дати наступної за днем повного погіршення позичальником заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, комісії за видачу кредиту та частини суми кредиту нарахування процентів здійснюється за зниженою процентною ставкою (пункт 10.2 договору).

Згідно з пунктом 11.1. договору, цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання Кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватися договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.

Пунктом 11.3., 11.3.1. договору позичальник даним підтверджує, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансових послу без нав`язування її придбання (а.с. 18-24).

До договору про відкриття кредитної лінії № 1282-1190 від 04 жовтня 2023 року, укладеного між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 позивачем долучено Правила відкриття кредитної лінії, Паспорт споживчого кредиту, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (а.с. 25-37).

Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1282-1190 від 04.10.2023 року, з якої вбачається, що відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 15 000 грн. (а.с. 45).

Відтак, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн., відповідно до умов кредитного договору.

Договір про відкриття кредитної лінії № 1282-1190 від 04 жовтня 2023 року підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «НОМЕР_1» відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 18-24).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1282-1190, станом на 04.12.2024 року заборгованість відповідача становить суму у розмірі 84 120 грн., яка складається з 15 000 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 2 250 грн. - заборгованість за комісією, та 66 870 грн. простроченої заборгованість за нарахованими процентами ( а.с. 46-49).

Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією і процентами в загальній сумі 9 120,00 грн. за умовами погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 75 000,00 грн., а тому з урахуванням викладеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1282-1190 від 04 жовтня 2023 року в розмірі 75 000,00 гривень, яка складається із: 15 000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 60 000,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Так, згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, 04 жовтня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1282-1190 у формі електронного документу, який було підписано з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) НОМЕР_1 відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За змістом ч. 13 ст. 11 вищевказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

На підставі вказаного договору відповідачем був отриманий кредит шляхом перерахування на її банківський рахунок грошових коштів у розмірі 15 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,50,00% (стандартна процентна ставка), 1,20 % (знижена процентна ставка), строком кредитування на 300 календарних днів.

Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 15 000 грн. відповідачу (позичальнику) підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1282-1190 від 04.10.2023 року (а.с. 45).

Відповідач не спростував факт укладення спірного кредитного договору з позивачем.

Відповідачем не надано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції відомостей про те, що картка № НОМЕР_2 , на яку було перераховано кредитні кошти за спірним договором, не належить останньому чи доказів того, що спірна сума кредитних коштів на картку не надходила.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Доказів повернення відповідачем кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима у повному обсязі матеріали справи не містять та відповідачем таких доказів не надано.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою у повному розмірі не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість.

Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 1282-1190 від 04.10.2023 року, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем з 04.10.2023 по 17.10.2023 року включно нараховувались відсотки за зниженою процентною ставкою у розмірі 1,20 %, з 18.10.2023 по 29.07.2024 року відсотки нараховувались за стандартною процентною ставкою 1,50 % та станом на 29.7.2024 року розмір заборгованості становив 2 500 - комісія, 15 000 - тіло кредиту, 66 870 грн. - відсотки. Разом з тим, після закінчення строку дії договору - 29.07.2024 року, відсотки позивачем не нараховувались (а.с. 46-49).

Відтак, підстав вважати, що даний розрахунок суми заборгованості невірний немає.

При цьому, відповідачем не надано до суду контррозахунку заборгованості на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 75 000 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 15 000 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 60 000 грн., посилаючись на те, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме частково списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 9 120 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 75 000 грн.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також враховуючи, що нараховані суми заборгованості позивачем здійснено відповідно до умов спірного договору, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів критично оцінює послання апелянта на те, що позивачем не надано до суду доказів направлення позовної заяви відповідачу, оскільки до позовної заяви додано докази направлення відповідачу копію позовної заяви відповідно до вимог ст. 43 ЦПК України (а.с. 56).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне вирішення справи по суті спору.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати на апеляційний розгляд справи відшкодуванню за рахунок позивача не підлягають.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 06 березня 2025 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов