Справа №567/546/25
Провадження №2/567/303/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Пономаренко Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та Товариство з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договорами позики

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики №2851675 від 19.04.2024 та №79867748 від 22.04.2024, кредитними договорами №44519-04/2024 від 26.04.2024, №41333-04/2024 від 24.04.2024, №43487-04/2024 від 25.04.2024 звернулося ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ".

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.04.2024 та 22.04.2024 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договори позики №2851675 та №79867748, відповідно до умов яких позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений сторонами строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Зазначає, що на підставі договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 та додаткових угод до нього, ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" передало (відступило) новому кредитору ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Таким чином, ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики №2851675 від 19.04.2024 в розмірі 16125 грн. (з яких 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1125 грн. - сума заборгованості за відсотками, 10000 грн. - сума заборгованості за пенею) та за договором позики №79867748 від 22.04.2024 в розмірі 14706 грн. (з яких 4500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1215 грн. - сума заборгованості за відсотками, 8991 грн. - сума заборгованості за пенею).

Зазначаючи про те, що умовами договорів позики було визначено, що позичальник зобов`язується вчасно повернути позику, сплатити відсотки за користування позикою в порядку, визначеному договором, однак зобов`язання не виконала, після відступлення права грошової вимоги жодного платежу для погашення існуючої заборгованості не здійснила, що призвело до утворення заборгованості, просить стягнути зазначені кошти з відповідачки.

Крім того зазначає, що 24.04.2024, 25.04.2024 та 26.04.2025 між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори №41333-04/2024, №43487-04/2024, №44519-04/2024, відповідно до умов яких кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі, шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки клієнта.

На підставі договору факторингу №19092024 від 19.09.2024, ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" передало (відступило) новому кредитору ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Таким чином, ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №44519-04/2024 від 26.04.2024 в розмірі 9900 грн. (з яких 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5400 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1500 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями).

На підставі договору факторингу №25072024 від 25.07.2024, ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" передало новому кредитору ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Таким чином, ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитними договорами №41333-04/2024 від 24.04.2024 в розмірі 8685 грн. (з яких 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4185 грн. - сума заборгованості за відсотками) та №43487-04/2024 від 25.04.2024 в розмірі 7140 грн. (з яких 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4140 грн. - сума заборгованості за відсотками).

Зазначаючи про те, що умовами кредитних договорів було визначено, що позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним в порядку, визначеним договорами, однак зобов`язання не виконала, після відступлення права грошової вимоги жодного платежу для погашення існуючої заборгованості не здійснила, що призвело до утворення заборгованості, просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 29.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачці було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву.

Вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "АВАНС КРЕДИТ", визначено третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для надання суду пояснень щодо позову.

Відповідачка правом подати відзив на позовну заяву не скористалася.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору пояснення щодо позову суду не подали.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики та кредитними договорами підлягає частковому задоволенню.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

В судовому засіданні встановлено, що 19.04.2024 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 було укладено договір позики (з фіксованою процентною ставкою) №2851675, а 22.04.2024 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 було укладено договір позики №79867748 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), 24.04.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" було укладено договір про надання фінансового кредиту №41333-04/2024, 25.04.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" було укладено договір про надання фінансового кредиту №43487-04/2024, 26.04.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" було укладено договір про надання фінансового кредиту №44519-04/2024.

Вказані договори було укладено в електронній формі.

Порядок укладання договорів в електронній формі визначено Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію".

Зокрема, в ст.13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

З аналізу положень ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" вбачається, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Водночас, ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до норм ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст.207 ЦК України).

Статтею 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що договори позики №2851675 від 19.04.2024, №79867748 від 22.04.2025, кредитні договори №41333-04/2024 від 24.04.2024, №43487-04/2024 25.04.2024, №44519-04/2024 від 26.04.2024 є письмовими правочинами, які відповідають формі визначеній ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України.

Дані договори відповідають вимогам ст.1054 ЦК України.

Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України, укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань.

Судом встановлено, що 26.04.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" було укладено договір про надання фінансового кредиту №44519-04/2024, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 3000 грн., строком на 120 днів - до 23.08.2024, зі сплатою 1,50% за один день користування кредитом.

ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" свої зобов`язання за кредитним договором виконало, перерахувавши на картковий рахунок відповідачки 3000 грн., що підтверджується листом ТзОВ "Універсальні платіжні рішення" ТОВ "УПР", відповідно до якого 26.04.2024 о 12:10:05 на платіжну картку клієнта (маска картки НОМЕР_1 ) було успішно перераховано кошти (номер транзакції в системі іРау.ua - 381085402).

24.04.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" було укладено договір про надання фінансового кредиту №41333-04/2024, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 3000 грн., строком на 120 днів - до 21.08.2024, зі сплатою 1,50% за один день користування кредитом.

ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" свої зобов`язання за кредитним договором виконало, перерахувавши на картковий рахунок відповідачки 3000 грн., що підтверджується листом ТзОВ "Універсальні платіжні рішення" ТОВ "УПР", відповідно до якого 24.04.2024 о 15:05:12 на платіжну картку клієнта (маска картки НОМЕР_1 ) було успішно перераховано кошти (номер транзакції в системі іРау.ua - 379910633).

25.04.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" було укладено договір про надання фінансового кредиту №43487-04/2024, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 3000 грн., строком на 120 днів - до 22.08.2024, зі сплатою 1,50% за один день користування кредитом.

ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" свої зобов`язання за кредитним договором виконало, перерахувавши на картковий рахунок відповідачки 3000 грн., що підтверджується листом ТзОВ "Універсальні платіжні рішення" ТОВ "УПР", відповідно до якого 25.04.2024 о 18:15:00: на платіжну картку клієнта (маска картки НОМЕР_1 ) було успішно перераховано кошти (номер транзакції в системі іРау.ua - 380748592).

В свою чергу, ОСОБА_1 умов кредитних договорів належним чином не виконала, що призвело до утворення заборгованості.

На підставі договору факторингу №19092024 від 19.09.2024, ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" передало (відступило) новому кредитору ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Таким чином, ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №44519-04/2024 від 26.04.2024 в розмірі 9900 грн. (з яких 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5400 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1500 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями).

На підставі договору факторингу №25072024 від 25.07.2024, ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" передало новому кредитору ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Таким чином, ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитними договорами №41333-04/2024 від 24.04.2024 в розмірі 8685 грн. (з яких 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4185 грн. - сума заборгованості за відсотками) та №43487-04/2024 від 25.04.2024 в розмірі 7140 грн. (з яких 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4140 грн. - сума заборгованості за відсотками).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.

Згідно ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.

Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 26.04.2024 отримала кредит у ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" в розмірі 3000 грн. за кредитним договором №44519-04/2024 та зобов`язалася його повернути у визначений строк, сплатити відсотки за користування кредитом, але належним чином не виконала свої обов`язки за договором.

Оскільки кредитним договором було встановлено дату повернення кредиту 23.08.2024, а ОСОБА_1 у визначений строк кошти не повернула, то з неї слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу за кредитним договором №44519-04/2024 в розмірі 3000 грн.

24.04.2024 ОСОБА_1 отримала кредит у ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" в розмірі 3000 грн. за кредитним договором №41333-04/2024 та зобов`язалася його повернути у визначений строк, сплатити відсотки за користування кредитом, але належним чином не виконала свої обов`язки за договором.

Оскільки кредитним договором було встановлено дату повернення кредиту 21.08.2024, а ОСОБА_1 у визначений строк кошти не повернула, то з неї слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу за кредитним договором №41333-04/2024 в розмірі 3000 грн.

25.04.2024 ОСОБА_1 отримала кредит у ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" в розмірі 3000 грн. за кредитним договором №43487-04/2024 та зобов`язалася його повернути у визначений строк, сплатити відсотки за користування кредитом, але належним чином не виконала свої обов`язки за договором.

Оскільки кредитним договором було встановлено дату повернення кредиту 22.08.2024, а ОСОБА_1 у визначений строк кошти не повернула, то з неї слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу за кредитним договором №43487-04/2024 в розмірі 3000 грн.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Згідно умов кредитних договорів №44519-04/2024 від 26.04.2024, №43487-04/2024 від 25.04.2024 та №41333-04/2024 від 24.04.2024, ОСОБА_1 отримала в кредит грошові кошти зі сплатою відсотків за користування ними в розмірі 1,50% в день.

Звернувшись до суду, позивач вказує про те, що заборгованість відповідачки за відсотками за кредитним договором №44519-04/2024 від 26.04.2024 становить 5400 грн., за кредитним договором №43487-04/2024 від 25.04.2024 4140 грн. та за кредитним договором №41333-04/2024 від 24.04.2024 4185 грн.

Оскільки борг по процентам за кредитним договорами на даний час ОСОБА_1 не сплачений, то і в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.

При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості за кредитними договорами №44519-04/2024 від 26.04.2024, 43487-04/2024 від 25.04.2024 №41333-04/2024 від 24.04.2024 ОСОБА_1 не оспорювалися та те, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, та згідно ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх користування.

Крім того, звертаючись до суду, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 1500 грн. штрафу за кредитним договором договору №44519-04/2024 від 26.04.2024.

Вирішуючи спір в даній частині судом взято до уваги те, що відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" з 24.02.2022 в Україні введено режим воєнного стану.

15.03.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України №2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України, щодо дії норм на період дії воєнного стану", яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новим п.18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З матеріалів справи встановлено, що впродовж дії воєнного стану ТОВ "АВАНАС КРЕДИТ" здійснювалось нарахування штрафу, розмір якого станом на момент укладення договору факторингу складав 1500 грн.

Таким чином, на підставі Закону України №2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України, щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 з ОСОБА_1 штраф в розмірі 1500 грн. стягненню не підлягає, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що 19.04.2024 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 було укладено договір позики (з фіксованою процентною ставкою) №2851675, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 5000 грн., на погоджений сторонами строк - 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики - 0,75% (денна процентна ставка). Вказаним договором було визначено орієнтовну загальну вартість позики - 6125 грн.

22.04.2024 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 було укладено договір позики №79867748 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 4500 грн., на погоджений сторонами строк 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики - 0,90% (денна процентна ставка), Вказаним договором було визначено орієнтовну загальну вартість позики - 5715 грн.

Звертаючись до суду представник позивача вказував про те, що на підставі укладених між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 договорів позики №2851675 від 19.04.2024 та №79867748 від 22.04.2024, позикодавець зобов`язуються передати позичальнику у власність грошові кошти. Однак, позовна заява та додатки до неї не містили, серед іншого, документально підтверджених доказів надання/перерахування грошових коштів відповідачці.

У зв`язку відсутністю доказів отримання відповідачкою грошових коштів за договорами позики ухвалою суду від 07.04.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. Вказана ухвала була доставлена до електронного кабінету ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" 09.04.2025, отже позивачу було відомо про відсутність у матеріалах справи доказів про надання ОСОБА_1 позики у розмірі 5000 грн. та у розмірі 4500 грн., однак таких доказів суду надано не було.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.2, 4 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 1 ст.84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно подати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій ст.83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Однак, позивач письмово суд про неможливість подання доказів перерахування відповідачці грошових коштів за договорами позики не повідомляв та будь-яких клопотань про витребування доказів суду не подавав.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачка отримала кошти за договорами позики, в подальшому порушила обов`язок щодо їхнього повернення, тобто не виконувала, або неналежним чином виконувала умови договорів позики №2851675 від 19.04.2024 та №79867748 від 22.04.2024.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19; п.9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України "Про електронну комерцію" розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні послуги", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Згідно з п.3 ст.13 Закону України "Про електронну комерцію" продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.

У силу положень ч.2 ст.41, ст.49 Закону України "Про платіжні послуги" передбачено, що ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1) надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2) надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; 3) надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; 4) використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; 5) надання платником, що є власником електронних грошей, платіжної інструкції, у тому числі шляхом використання платіжного інструменту, емітенту електронних грошей щодо виконання платіжної операції з використанням електронних грошей; 6) надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача.

Позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за позикою не долучено документу, передбаченого ст.ст.41, 49 Закону України "Про платіжні послуги", ст.13 Закону України "Про електронну комерцію", які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним.

Отже, розглядаючи справу в межах доводів та поданих доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики та договором про надання споживчого кредиту.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v.UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договорами позики №2851675 від 19.04.2024 та №79867748 від 22.04.2024 є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1241,48 грн.

Керуючись ст.ст.5, 12, 77, 80, 81, 83, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.526, 626, 628, 638, 639, 1054 ЦК України суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" 8400 грн. заборгованості за кредитним договором №44519-04/2024 від 26.04.2024. В іншій частині в задоволені позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" 7185 грн. заборгованості за кредитним договором №41333-04/2024 від 24.04.2024.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" 7140 грн. заборгованості за кредитним договором №43487-04/2024 від 25.04.2024.

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення 16125 грн. заборгованості за договором позики №2851675 від 19.04.2024 та про стягнення 14706 грн. заборгованості за договором позики №79867748 від 22.04.2024 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" 1241 грн. 48 коп. витрат на сплату судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (місцезнаходження: м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30, ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (місцезнаходження: м.Київ, площа Арсенальна, 1 Б, ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" (місцезнаходження: м.Київ, вул.Лейпцизька, 15 А, ),

відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне рішення складено 01.07.2025.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.