Справа № 504/565/25
Номер провадження 2/504/2034/25
08.07.2025с-ще Доброслав
Доброславський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Литвинюк А.В.
за участю секретаря Батяла М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Доброслав в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області Андрія Стоєва в інтересах держави в особі Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області, Управління Державного агентства меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом водних живих біоресурсів, у розмірі 18 479 гривень,
06.02.2025 року на адресу Комінтернівського (нині Доброславського) районного суду Одеської області надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області А. Стоєва в інтересах держави в особі Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області, Управління Державного агентства меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом водних живих біоресурсів, у розмірі 18 479 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Доброславською окружною прокуратурою Одеської області в ході реалізації конституційної функції представництва інтересів держави в суді, в порядку ст.131-1 Конституції України та ст.ст.23,24 Закону України «Про прокуратуру», встановлено порушення вимог природоохоронного законодавства.
Так, ОСОБА_1 , 30.08.2022 року о 16 год 00 хв, перебуваючи на р. Турунчук в районі с.Маяки Маяківської сільської ради Одеському районі Одеської області здійснював лов риби з берега, використовуючи чотири спінінга із чотирма гачками та виловив рибу виду: сазан у кількості - 4 шт., вагою 6 кг, сом у кількості - 2 шт, вагою 1,5 кг, лящ у кількості - 5 шт, вагою - 2,5 кг., загальною вагою 10 кг., що перевищує добову норму лову на 7 кг, відповідно до такс зі змінами затверджених постановою КМУ №1209 від 21.11.2011 року, завдав шкоди рибним запасам України на суму 18 479 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.63 Закону України «Про тваринний світ», ч.4 ст.85 КУпАП.
У зв`язку з чим, Державним агенством меліорації та рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) на адресу Біляївського районного суду Одеської області направлено для розгляду протокол про адміністративне правопорушення від 30.08.2022 року №005355/409, складений відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Постановою Біляївського районного суду Одеської області у справі № 496/4832/22 від 24.10.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 340 грн, з конфіскацією знарядь лову та незаконно добутих водних живих ресурсів. Зазначена постанова в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили 03.11.2022 року.
Відповідно до розрахунків розміру відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів у р. Турунчук в районі с.Маяки Маяківської сільської ради Одеському районі Одеської області громадянином ОСОБА_1 , розробленого відповідно до Постанови КМУ від 29.09.2023 №1042 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів», заподіяв державі шкоду у розмірі 18 479 грн.
Станом на момент звернення з позовом до суду шкода, заподіяна ОСОБА_1 незаконним виловом водних живих біоресурсів внаслідок вчинення адміністративного правопорушення у сфері охорони навколишнього природного середовища, в добровільному порядку не відшкодована.
Враховуючи викладене, просили заподіяну шкоду незаконним виловом живих біоресурсів в розмірі 18 479 грн. стягнути з відповідача на рахунок спеціального фонду місцевого бюджету.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2025 року справу розподілено судді Литвинюк А.В.
Ухвалою суду від 19.02.2025 року відкрито провадження та призначено розгляд даної справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилися, разом з тим, від Доброславської окружної прокуратури на адресу суду 21.05.2025 року надійшла заява, в якій прокурор окружної прокуратури Т. Касян підтримує заявлений позов, з підстав, викладених в ньому, просить його задовольнити та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Крім іншого, 25.02.2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» до суду звернулася представник Управління Державного агентства меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області Гродська А.В., в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, позовні вимови підтримала в повному обсязі.
Також 08.07.2025 року на адресу суду через електронну пошту звернувся сільський голова Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області В.Дяченко із заявою, в якій просив розгляд справи здійснювати у відсутність представника сільської ради, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, шляхом надсилання ухвали суду, копії позову з додатками та судових повісток за місцем проживання, однак, у судове засідання, призначене на 08.07.2025 року не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно з п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Приймаючи до уваги, що судова повістка про слухання справи на 08.07.2025 року була повернута поштою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами, ухваливши заочне рішення у справі, за згодою представника позивача, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, оскільки, надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи у порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.
Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Водночас, Європейський Суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.
Відповідно до п.2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятих 19.09.2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів (далі Рекомендації), якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає у тому, щоб представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.
У п.7 Рекомендацій передбачено, що ілюстрацією повноважень публічних обвинувачів у системі загального права є визнання або анулювання шлюбів, захист дітей або недієздатних осіб і реєстрацію або припинення діяльності асоціацій та фондів. Іншою групою повноважень публічних обвинувачів є правовий контроль публічної адміністрації та інших юридичних осіб під кутом зору відповідності їх діяльності закону. В цілому, ці повноваження покладені на публічного обвинувача з міркувань публічного інтересу та захисту прав людини і, як правило, здійснюється в суді.
З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.
Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.1 ст.129 Конституції України).
Крім того, відповідно до ч.3,5 ст.16 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.
Як зазначив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 року №4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом «суд знає закони» під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (пункт 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №587/430/16-ц (провадження №14-104цс19).
Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Судом встановлено, що 30.08.2022 року старшим державним інспектором Управління Державного агентства меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) Роззувайло В.І. складено протокол №005355/409 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП.
Згідно протоколу, ОСОБА_1 30.08.2022 року о 16 год 00 хв, перебуваючи на р. Турунчук в районі с.Маяки Маяківської сільської ради Одеському районі Одеської області здійснював лов риби з берега, використовуючи чотири спінінга із чотирма гачками та виловив рибу виду: сазан у кількості - 4 шт., вагою 6 кг, сом у кількості - 2 шт, вагою 1,5 кг, лящ у кількості - 5 шт, вагою - 2,5 кг., загальною вагою 10 кг., що перевищує добову норму лову на 7 кг, відповідно до такс зі змінами затверджених постановою КМУ №1209 від 21.11.2011 року, завдав шкоди рибним запасам України на суму 18 479 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.63 Закону України «Про тваринний світ», ч.4 ст.85 КУпАП.
Відповідно до розрахунків розміру відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів у р. Турунчук в районі с.Маяки Маяківської сільської ради Одеському районі Одеської області громадянином ОСОБА_1 , розробленого відповідно до Постанови КМУ від 29.09.2023 №1042 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів», заподіяв державі шкоду у розмірі 18 479 грн.
Постановою Біляївського районного суду Одеської області у справі № 496/4832/22 від 24.10.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 340 грн, з конфіскацією знарядь лову та незаконно добутих водних живих ресурсів. Зазначена постанова в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили 03.11.2022 року.
Станом на момент звернення з позовом до суду шкода, заподіяна ОСОБА_1 незаконним виловом водних живих біоресурсів внаслідок вчинення адміністративного правопорушення у сфері охорони навколишнього природного середовища, в добровільному порядку не відшкодована.
Враховуючи викладене, позивач просить заподіяну шкоду незаконним виловом живих біоресурсів в розмірі 18 479 грн. стягнути з відповідача на рахунок спеціального фонду місцевого бюджету.
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків відносять втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі.
Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини
Відповідно до ст.ст.3-5 Закону України «Про тваринний світ» та ст.39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», об`єкти тваринного світу (в тому числі риби, ссавці, членистоногі, молюски тощо) знаходяться під охороною держави та належать до природних ресурсів загальнодержавного значення.
Згідно із ст.27 Закону України «Про тваринний світ», у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів.
Відповідно до ч.1 ст.52-1 Закону України «Про тваринний світ», для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом.
Згідно із ст.27 Закону України «Про тваринний світ» та ст.26 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування.
Крім того, ст.34 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу.
Відповідно до п 4.6. Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 №19, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.04.1999 року за №269/3562, одній особі дозволяється вилов не більше 3 кг риби за одну добу перебування на водоймі загального користування.
Відповідно до ст.63 Закону України «Про тваринний світ», порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Так відповідно до санкції ч.4 ст.85 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).
Відповідно до ч.4 ст.63 Закону України «Про тваринний світ», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Відповідно до п.17 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.1998 року №1126, застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення правил рибальства.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року №1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» затверджено такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів водних біоресурсів у водних об`єктах України.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для представництва виконувача обов`язків керівника Доброславської окружної прокуратури інтересів держави в особі Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області, згідно зі ст.ст.23,24 Закону України «Про прокуратуру» та ст.131-1Конституції України є несплата відповідачем шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що значно ослаблює економічні основи держави та потребує прокурорського реагування.
Таким чином керівник Доброславської окружної прокуратури правомірно та обґрунтовано відповідно до ст.131-1 Конституції України, ст.ст.23,24 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Відповідно до ч.6 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У цій справі спір стосується деліктних правовідносин, відшкодування шкоди, завданої правопорушенням, де необхідно було встановити вину, яка є однією з обов`язкових підстав цивільно-правової відповідальності особи.
Так, постановою Біляївського районного суду Одеської області у справі № 496/4832/22 від 24.10.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 340 грн, з конфіскацією знарядь лову та незаконно добутих водних живих ресурсів. Зазначена постанова в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили 03.11.2022 року.
В силу вимог ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили під час розгляду даної справи є обов`язковою для суду, так як по цій справі розглядаються вимоги позивача щодо цивільно-правових наслідків дій ОСОБА_1 , відтак його вина у грубому порушенні правил рибальства доведена та повторному доказуванню по цивільній справі не підлягає.
Своїми умисними діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст.9,10,17,34,38,39 та 63 Закону України «Про тваринний світ», «Правил любительського рибальства», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №700 від 19.09.2022 року.
На теперішній час в добровільному порядку відповідач шкоду позивачеві не відшкодував.
Враховуючи вищевикладене та аналізуючи норми діючого законодавства, суд дійшов до переконання, що наявні в матеріалах справи докази, підтверджують нанесену відповідачем державі шкоду у розмірі 18 479 грн, заподіяну незаконним виловом живих біоресурсів в Одеському районі Одеської області в с. Маяки на р. Турунчук, яка складається з вилову риби виду: сазан у кількості - 4 шт., вагою 6 кг, сом у кількості - 2 шт, вагою 1,5 кг, лящ у кількості - 5 шт, вагою - 2,5 кг., загальною вагою 10 кг., що перевищує добову норму лову на 7 кг, відповідно до такс зі змінами затверджених постановою КМУ №1209 від 21.11.2011 року, чим завдано шкоди рибним запасам України на суму 18 479 грн.
Розмір шкоди розраховано вірно державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська область) на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року №1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів».
Згідно з ч.1 ст.29 Бюджетного кодексу України до доходів Державного бюджету України включаються доходи бюджету, за винятком тих, що згідно із ст.ст.64,66,69,69-1 та 71 цього Кодексу закріплені за місцевими бюджетами. Пунктом 7 частини 3 зазначеної статті передбачено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.
Тобто, завдані природним ресурсам збитки відшкодовуються шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок виконавчого органу відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні.
Главою IV Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 року №43, передбачено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України є джерелами формування спеціального фонду державного бюджету в частині надходжень, крім власних надходжень, бюджетних установам зараховуються на відповідні рахунки, відкриті в Казначействі України та Головних управліннях Казначейства відповідно до законодавства на ім`я органу Казначейства в розрізі територій та кодів бюджетної класифікації.
Збитки заподіяні порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища відшкодовуються шляхом перерахування на єдиний розподільчий казначейський рахунок виконавчого органу місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №364/1080/16-ц.
Таким чином збитки, завдані внаслідок вчинення адміністративного правопорушення у сфері охорони навколишнього природного середовища, здійсненого ОСОБА_1 в Одеському районі Одеської області в с. Маяки на р. Турунчук, тобто на землях Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області, а тому заподіяні збитки належить стягнути з ОСОБА_1 на користь Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області в розмірі 18 479 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись Законами України «Про тваринний світ», «Про охорону навколишнього природного середовища», Правилами любительського і спортивного рибальства, затвердженими наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 року №700, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», ст.ст.324,1166,1179 ЦК України, ст.ст.12,13,56,76,81,89,141,259,263-265,268,289 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області Андрія Стоєва в інтересах держави в особі Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області, Управління Державного агентства меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом водних живих біоресурсів, у розмірі 18 479 гривень задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя : Литвинюк А. В.