Провадження № 2/161/964/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Корнійчук А.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Лесів О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Луцькводоканал» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Комунального підприємства (далі КП) «Луцькводоканал» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги, враховуючи заяву, відповідь на відзив, обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 .

Вказує, що 31.05.2022 року між нею та відповідачем укладено індивідуальний договір з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, на підставі якого, відповідач надає послуги відповідно до умов договору, а вона, як споживач, користується та оплачує надані послуги. На виконання своїх зобов`язань відповідач 11.12.2024 року надіслав на її адресу рахунок на оплату житлово-комунальних послуг №5185518 від 05.12.2024 року «за листопад 2024 року», який не відповідає Вимогам до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України 31.01.2020 року № 23, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.02.2020 року за № 202/34485.

Вважає, що у рахунку, відсутня інформація щодо кількості фактично проживаючих осіб в кожній окремій квартирі багатоквартирного будинку, а розподіл послуг здійснюється за кількістю зареєстрованих осіб, що суперечить Вимогам, що завищує обсяг спожитої послуги в її квартирі для двох фактично проживаючий осіб. Також, не вказана інформація в окремій графі рахунку платіж за холодну воду, витрачену на загальнобудинкові потреби витрати на забезпечення спільних потреб будинку комунальною послугою, що вказує на покладання обов`язку сплати на 20 зареєстрованих осіб, а не на всіх споживачів квартир та нежитлових приміщень.

Зазначає, що відповідач, явно завищує їй в порівнянні з іншими споживачами будинку, плату за надану комунальну послугу, недостовірно вказує в рахунку № НОМЕР_1 суму заборгованості, не зазначає всіх необхідних пунктів, відповідно до вимог закону, що порушує її права, як споживача житлово-комунальних послуг.

Крім того, зазначає, що для того, щоб отримати передбачену Вимогами інформацію про послуги, вона змушена додатково письмово звертатися до КП «Луцькводоканал» та в суд. Вважає, що такими діями, що носять систематичний характер, відповідач відволікає її від нормального способу життя, унеможливлює своєчасну оплату фактично спожитих послуг з постачання холодної води та водовідведення, змушує її постійно переживати стреси, що завдає шкоду її здоров`ю, яку вона оцінює в сумі 200000 грн.

На підставі наведеного, припинити порушення її прав споживача послуг з постачання холодної води та водовідведення шляхом зобов`язання відповідача надати їй рахунок на оплату послуг з постачання холодної води та водовідведення у відповідності до Вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України 31.01.2020 року № 23, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.02.2020 року за № 202/34485 (зі змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства розвитку громад та територій №277 від 26.12.2022), стягнути з відповідача 200000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача. Вказує, що оформлення рахунків на оплату комунальних послуг врегульовано ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та рахунок на оплату послуг наданий позивачу відповідає вимогам зазначеного Закону.

Також, зазначає, що у Вимогах, на які посилається позивач, наведено примірні форми рахунків на оплату комунальних послуг, що в свою чергу не є обов`язковою до застосування, на відміну від типової форми, та містить ознаки диспозитивності, що надає можливості відповідачу формувати рахунки у відповідності до вимог Закону.

Крім того, у рахунку № НОМЕР_1 для позивача вказана правильна кількість зареєстрованих та проживаючих осіб. Щодо обліку осіб, що проживають у квартирах, не обладнаних розподільними (квартирними) вузлами обліку води, то відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», саме споживачі зобов`язані інформувати управителя, виконавця комунальної послуги про зміну власника житла та про фактичну кількість осіб, які проживають у житлі споживача.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 квітня 2025 року в задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі третьої особи ОСББ «Дубнівська 12» відмовлено.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 квітня 2025 року в задоволенні клопотання представника відповідача про об`єднання в одне провадження цивільної справи за позовом КП «Луцькводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу з даною справо відмовлено

Протокольною ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 квітня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив. Просила суд, позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, судовій доповіді. Просила суд, відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Згідно з ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Покладення обов`язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб`єктивного права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Послуги з водопостачання та водовідведення у вищезазначеному багатоквартирному будинку надаються відповідачем КП «Луцькводоканал».

Із заяви-приєднання до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 28.05.2023 року, ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомилась з умовами договору про надання послуг на http://vd.lutsk.ua та приєдналась до договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення КП «Луцькводоканал» (а.с. 138).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує, що відповідач надав їй рахунок «за листопад 2024» на оплату послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, який не відповідає Вимогам до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України 31.01.2020 року № 23, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.02.2020 року за № 202/34485 (зі змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства розвитку громад та територій №277 від 26.12.2022) (далі Вимоги), не містить вичерпної інформації про послуги, а також містить недостовірну інформацію з приводу проведення нарахувань, чим порушує її право на своєчасне виконання обов`язку по оплаті за фактично спожитої послуги.

Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача, з огляду на наступне.

Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавцем) та фізичною особою (споживачем), яка отримує послуги з постачання холодної води, урегульовано Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про захист прав споживачів».

За змістом ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Порядок розподілу обсягів комунальних послуг між споживачами в будинках, які обладнані вузлом (вузлами) комерційного обліку визначено ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Формування рахунків та доступ споживачів до облікової інформації врегульовано ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі Закон).

Рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).

У відповідності до положень ч. 3 ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунок на оплату комунальної послуги повинен містити, зокрема, таку інформацію:

1) найменування та платіжні реквізити виконавця комунальної послуги;

2) адресна інформація, найменування або прізвище, ім`я та по батькові споживача, або абонентський номер споживача, визначений договором про надання комунальної послуги, який дає згоду ідентифікувати споживача виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг;

3) період, за який здійснюється нарахування;

4) загальна сума до сплати;

5) поле для внесення споживачем показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії (якщо згідно із законом або договором такі показання знімає споживач);

6) обсяг спожитої теплової енергії та води за поточний період, визначений згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону, а також показання відповідних вузлів обліку (у разі відсутності вузлів обліку теплової енергії - приладів - розподілювачів теплової енергії), на основі яких цей обсяг визначено, застосоване розрахункове або середнє споживання;

7) діючі ціни та тарифи на комунальні послуги;

8) стан розрахунків споживачем за спожиту комунальну послугу, у тому числі заборгованість з оплати послуги (у разі її наявності), періоди, в яких виникла така заборгованість, відомості про обчислення її розміру, пільги/субсидії (у разі їх надання/призначення);

9) середній обсяг споживання та середній розмір плати за комунальну послугу іншими споживачами відповідної категорії (у тому числі в розрізі класів будівель), яким комунальну послугу надає цей виконавець, визначені за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;

10) рекомендації щодо можливих заходів з підвищення енергоефективності будівель, інформація про державні цільові та інші програми підвищення енергоефективності, контактна інформація та порядок одержання додаткової інформації.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Інформація, зазначена в пунктах 6, 7, 9, 10 частини третьої цієї статті, надається споживачу не менше двох разів на рік. Інформація, зазначена в пункті 10 частини третьої цієї статті, надається також у випадках, коли виконавець надсилає споживачам договори або зміни до них. Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Рахунки надаються споживачу на безоплатній основі.

Поряд з цим, Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 31.01.2020 № 23 затверджено «Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» (далі Вимоги), у яких наведено Примірні форми рахунків на оплату комунальних послуг згідно додатків 1, 2 цих Вимог.

Пунктом 2 розділу ІІ Вимог визначено, що виконавців відповідних комунальних послуг або уповноважених осіб зобов`язано формувати рахунки на оплату комунальних послуг з урахуванням, зокрема, вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Варто зауважити, що положення Закону не містить будь-яких вимог до обов`язковості застосування положень наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 31.01.2020 року № 23, натомість у відповідності до ч. 3 ст. 8 Закону вичерпно та прямо визначено інформацію, яку повинен містити рахунок на оплату комунальної послуги.

Регулювання формування таких рахунків здійснюється на підставі кількох нормативно-правових актів, серед яких особливе місце займають Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі Закон) та Наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 31.01.2020 року № 23. Співіснування закону, що має вищу юридичну силу, та підзаконного акта, яким є наказ міністерства, створює потенційні можливості для виникнення колізій або неоднозначного розуміння окремих норм.

В даному випадку, до спірних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», оскільки такий має вищу юридичну силу, у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про правотворчу діяльність».

Стаття 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» встановлює ключові вимоги до формування рахунків за комунальні послуги. Закон чітко визначає обов`язкову інформацію, яка повинна міститися в кожному рахунку, а саме: найменування та платіжні реквізити виконавця, адресна інформація та ПІБ споживача, період, за який здійснюється нарахування, загальна сума до сплати, обсяг спожитої послуги (на основі показань лічильників або розрахунковим шляхом), діючі ціни та тарифи, стан розрахунків споживача (включаючи заборгованість), середній обсяг споживання іншими споживачами та рекомендації щодо енергоефективності. Закон передбачає надання рахунків споживачам на паперовому носії, але за їх вимогою або згодою можливе надання рахунків в електронному вигляді. Існує також практична можливість відмови від паперових рахунків через особистий онлайн-кабінет споживача. Важливою нормою є безоплатність надання рахунків споживачам. Крім того, Закон зобов`язує надавачів послуг забезпечувати споживачам доступ до інформації про динаміку споживання комунальних послуг за останні роки.

При цьому, суд звертає увагу, що стаття 8 Закону закладає основи прозорості у сфері комунальних розрахунків, надаючи споживачам вичерпну інформацію про їхнє споживання та нарахування. Це сприяє підзвітності надавачів послуг та забезпечує можливість для споживачів контролювати свої витрати.

Натомість, наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 31.01.2020 року № 23 «Про затвердження Вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» (далі Вимоги) має на меті встановлення детальних та уніфікованих вимог до формату, структури та змісту рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення. Вимоги містять конкретні шаблони, обов`язкові поля та вказівки щодо способу представлення інформації, передбаченої Законом, включаючи одиниці виміру, методи розрахунку та порядок розміщення даних у рахунку.

Як вбачається із долученого до позовної заяви рахунку № 5185518 від 05.12.2024 року «за листопад 2024 року» по особовому рахунку позивача, містить усю вичерпну інформацію, яка імперативно визначена Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Таким чином, доводи позивача про обов`язок відповідача імперативно дотримуватись форми рахунку на оплату комунальних послуг, що затверджена Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 31.01.2020 року № 23, не ґрунтуються на вимогах Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а відтак, не беруться судом до уваги.

Також, в ході розгляду справи ОСОБА_1 не було надано жодних доказів того, що остання зверталася до КП «Луцькводоканал» із заявами про надання їй по її особовому рахунку інформації, перелік якої визначений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 31.01.2020 року № 23 «Про затвердження Вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», та що такої інформації їй не було надано з вини відповідача.

Варто зауважити, що ч. 3 ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії» передбачено надання рахунків на оплату послуг, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Частина 5 ст. 8 Закону встановлює, що інформація, зазначена в пунктах 6-10 частини третьої цієї статті, може надаватися виконавцем як додаток до рахунка на оплату комунальних послуг та/або надаватися споживачам за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Судом достовірно встановлено, що КП «Луцькводоканал» було забезпечено доступ до вищевказаної інформації для всіх споживачів та така міститься офіційному сайті КП «Луцькводоканал» (посилання: https://old.vd.lutsk.ua/consumers/publichni-dogovora-yur-osoby.html).

Крім того, недоведеною жодними доказами є та обставина, що КП «Луцькводоканал» під час виконання умов Індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, укладеного із ОСОБА_1 , допустило будь-які порушення Закону України «Про захист персональних даних».

Також, інші доводи, на які посилається ОСОБА_1 , що зводяться до не згоди із нарахуваннями відповідачем заборгованості по оплаті комунальної послуги та розподілу обсягу спожитої холодної води у багатоквартирному житловому будинку у АДРЕСА_2 , між споживачами житлових та нежитлових приміщень, кількості фактичних користувачів послуг, суд до уваги не бере, оскільки такі доводи, не стосуються предметом даного спору.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З огляду на наведене, суд вважає безпідставними вимоги ОСОБА_1 , пред`явлені до КП «Луцькводоканал» про захист прав споживача житлово-комунальних послугшляхом зобов`язання відповідача надати їй рахунок на оплату послуг з постачання холодної води та водовідведення у відповідності до Вимог, оскільки, спірний рахунок № НОМЕР_2 від 05.12.2024 року відповідає вимогам Закону України «Про комерційний облік теплової енергії», що має вищу юридичну силу.

У статтях 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 пов`язує завдання їй моральної шкоди з ненаданням їй передбаченої Вимогами інформації про послуги, тому вона змушена додатково письмово звертатися до КП «Луцькводоканал» та в суд та такими діями, що носять систематичний характер, відповідач відволікає її від нормального способу життя, унеможливлює своєчасну оплату фактично спожитих послуг з постачання холодної води та водовідведення, змушує її постійно переживати стреси, що завдає шкоду її здоров`ю.

Проте, всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивач не надала суду будь-яких доказів, які б свідчили, що їй діями відповідача завдана моральна шкода, в чому полягає така моральна шкода та наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та настанням негативних наслідків для позивача.

Разом з тим, як зазначалося судом вище, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій відповідача, визнані судом необґрунтованими, а саме з цими діями позивач пов`язує завдання їй моральної шкоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 6, 12-15, 16, 20, 23, 1167 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України«Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України 31 січня 2020 року № 23, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Луцькводоканал» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач Комунальне підприємство «Луцькводоканал», , адреса місцезнаходження: 43010, м. Луцьк, вул. Дубнівська, 26.

Повне судове рішення складено 30 червня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.