провадження №22-з/824/637/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВА)

24 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві питання про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Гарницького Павла Петровича по справі за апеляційними скаргами ОСОБА_2 поданою представником - адвокатом Гарницьким Павлом Петровичем, Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації поданою представником - Лисенко Юлією Анатоліївною, особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Гарницьким Павлом Петровичем на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання наймачем житлового приміщення, зобов`язання внести зміни до договору найму житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 подану представником - адвокатом Гарницьким Павлом Петровичем - задоволено частково. Апеляційну скаргу Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації подану представником - Лисенко Юлією Анатоліївною - задоволено. Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 подану представником - адвокатом Гарницьким Павлом Петровичем - задоволено. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання наймачем житлового приміщення, зобов`язання внести зміни до договору найму житлового приміщення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три гривні) 60 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три гривні) 60 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 906 (дві тисячі дев`ятсот шість гривень) 88 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 906 (дві тисячі дев`ятсот шість гривень) 88 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 906 (дві тисячі дев`ятсот шість гривень) 88 копійок..

14 та 17 квітня 2025 року через систему Електронний суд на адресу Київського апеляційного суду надійшли заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Гарницького Павла Петровича про ухвалення додаткового рішення по справі.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що при ухваленні постанови суду від 01 квітня 2025 року апеляційним судом не вирішено питання про відшкодування ОСОБА_1 з ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу на підставі поданих ним документів у розмірі 25 000 грн.

Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 квітня 2025 року матеріали цивільної справи за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Гарницького Павла Петровича про ухвалення додаткового рішення по справі за апеляційними скаргами ОСОБА_2 поданою представником - адвокатом Гарницьким Павлом Петровичем, Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації поданою представником - Лисенко Юлією Анатоліївною, особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Гарницьким Павлом Петровичем на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання наймачем житлового приміщення, зобов`язання внести зміни до договору найму житлового приміщення, призначено до розгляду. Учасникам справи встановлено строк для можливості надання своїх пояснень чи заперечень щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони.

29 квітня 2025 року адвокат Батурін Я.Я. діючи в інтересах ОСОБА_3 подав до апеляційного суду додаткові пояснення, у яких просив відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. Вважає, що ОСОБА_1 не дотримався вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, а тому його витрати на правничу допомогу належить зменшити до нуля.

Зауважив, що ні до апеляційної скарги ні до заяви про ухвалення додаткового рішення не долучено детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У попередньому розрахунку витраченого часу зазначено, що на підготовку процесуальних документів по справі (складання заяв, відзивів, клопотань, заперечень, а також оскарження судових рішень в апеляційній та касаційній інстанціях інше) адвокат витратив 15 годин часу. В той же час апеляційна скарга є спільною для ОСОБА_1. та ОСОБА_2 та містить ідентичні додатки. З урахуванням спільності та ідентичності усіх поданих документів, вказаний час витрачався на надання правничої допомоги не тільки ОСОБА_1 , а чинним законодавством не передбачено можливості стягнення судових витрат з одного позивача на користь іншого позивача. Також, у попередньому розрахунку витраченого часу неправильно зазначено сторін справи, оскільки позивачами є не тільки ОСОБА_3., а й ОСОБА_2 . Також в межах надання правничої допомоги адвокатом не надавалися такі послуги як складання відзиву, заперечень та оскарження в касаційній інстанції ухваленого рішення.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, зокрема, заяву про ухвалення додаткового рішення та заперечення проти заяви, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частина 1 статті 137 ЦПК України вказує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому в постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Крім цього, пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №757/60277/18-ц.

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Колегією суддів встановлено, що у апеляційній скарзі від 22 листопада 2024 року поданій в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , адвокат Гарницький П.П. просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у тому числі витрати на правову допомогу адвоката, що становить 25 000,00 грн.

Наявність договірних відносин між адвокатом Гарницьким П.П. та ОСОБА_1 підтверджується угодою (договором) про надання всіх повноважень як представнику та захиснику від 22 листопада 2024 року.

За умовами Розділу 1 угоди, адвокат надає правничу допомогу клієнту у захисті його прав та законних інтересів по справі №761/16902/24 за позовом ОСОБА_3 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання наймачем житлового приміщення, зобов`язання внести зміни до договору найму житлового приміщення, а також приймає участь у судових засідання в режимі відеоконференції. Адвокат готує апеляційну (касаційну) скаргу від імені клієнта на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року по справі №761/16902/24, щодо його скасування.

Відповідно до п. 4.1. угоди, правнича допомога клієнту у відповідності до цієї угоди за участь адвоката у суді апеляційної та касаційної інстанціях, становить по 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень за кожну окремо, кошти які повинні бути перераховані адвокату напротязі трьох днів з дати ухвалення позитивного судового рішення за поданими скаргами до апеляційних інстанцій.

У Попередньому розрахунку витраченого часу адвокатом Гарницьким П.П. по цивільній справі від 22 листопада 2024 року, ОСОБА_1 та адвокат Гарницький П.П. узгодили, що при наданні правничої допомоги планується витратити 20 години. За попередньою домовленістю між Адвокатом та Клієнтом, година роботи адвоката становить 4 500 грн.

З метою демонстрації витраченого часу, який брався до уваги при розрахунку гонорару за Договором, наведено наступну таблицю: попереднє опрацювання матеріалів - 3 год.; опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини. Формування правової позиції. Консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи. - 2 год.; підготовка процесуальних документів по справі (складання заяв, відзивів, клопотань та заперечень, а також оскарження судових рішень у апеляційній та касаційній інстанціях та інше), участь в судових засіданнях виключно в режимі відеоконференції - 15 год.

Загальна вартість послуг правничої допомоги складає 90 000,00 грн, однак, у відповідності до Договору від 22 листопада 2024 року вартість за надані послуг адвокатом були визначені у твердій (фіксованій) сумі по 25 000 грн за кожну судову інстанцію при ухваленні рішення на користь клієнта.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №08 від 11 квітня 2025 року ОСОБА_1 сплатив адвокату Гарницькому П.П. 25 000,00 грн за угодою (договором) про надання правничої допомоги від 27 листопада 2024 року.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1. доведено достатніми, належними та допустимими доказами понесення витрат на правову допомогу.

За змістом частини третьої статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

З аналізу ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

В угоді (договорі) про надання правничої допомоги від 22 листопада 2024 року ОСОБА_1 та адвокат Гарницький П.П. погодили фіксовану форму оплати послуг адвоката, а тому надавати детальний опис робіт не є необхідним.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/ або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

За вимогами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, за ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів проаналізувала надані представником ОСОБА_1. докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права при вирішенні питання розподілу судових витрат з фіксованим розміром гонорару, заперечення представника ОСОБА_3. дійшла висновку, що з огляду на складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, які обмежуються складанням апеляційної скарги та участю у судовому засіданні в режимі відеоконференції, значення справи для сторони, відповідають критеріям розумної необхідності та співмірності до заявлених позовних вимог витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

В той же час, відповідно до положень ч. 2 ст. 141 щодо принципу пропорційності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1. як особи, яка не брала участі у розгляді справи, понесені ним витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у рівних частинах.

Оскільки ОСОБА_1 не заявлено вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_2 , з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування апелянту ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді в сумі 5 000,00 грн за рахунок позивача ОСОБА_3 .

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 та ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. 141, 268, 270, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Гарницького Павла Петровича про ухвалення додаткового рішення по справі за апеляційними скаргами ОСОБА_2 поданою представником - адвокатом Гарницьким Павлом Петровичем, Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації поданою представником - Лисенко Юлією Анатоліївною, особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Гарницьким Павлом Петровичем на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання наймачем житлового приміщення, зобов`язання внести зміни до договору найму житлового приміщення - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення у справі.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч гривень) 00 копійок.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 липня 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова