ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6913/25 Справа № 206/6610/24 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко Т. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря судового засідання: Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу №206/6610/24 за позовом ОСОБА_1 , в особі представника позивача ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Саєнка Івана Максимовича на додаткове рішення Самарського районного суду міста Дніпра від 01 травня 2025 року, ухвалене у складі судді Нестеренко Т.В., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі свого представника Саєнка І.М. звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Свою заяву обґрунтовує тим, що рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2025 року вимоги позивача ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. З відповідача Дніпропетровської обласної прокуратури за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду стягнуто 344 000 грн.

Вказує, що у зв`язку з необхідністю отриманням професійної правничої допомоги, ОСОБА_1 звернувся за професійною правничою допомогою до Адвокатського бюро «Саєнко і партнери» з яким 07 липня 2024 року уклав письмовий Договір про надання професійної правничої допомоги в цивільному процесі.

Зазначає, що відповідно до п.4. «Договору» надання професійної правничої допомоги в цивільному процесі «Виконавцем» покладено на керуючого адвокатським бюро «Саєнко і партнери» адвоката Саєнко І.М.

Зазначає, що у відповідності до п.5. «Договору» при визначенні порядку обчислення розміру вартості професійної правничої допомоги «Сторони», при укладені «Договору», взаємно та виважено врахували: складність справи, кваліфікацію, досвід, стаж адвоката (вислугу років), витрачений адвокатом робочий час, включаючи підготовку до розгляду справи, збір доказів, фінансовий стан «Замовника» та всі інші істотні обставини, пов`язані зі справою в тому числі і розмір вартості відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові ОСОБА_1 .

Вказує, що в позовній заяві позивач зазначив, що докази щодо розміру витрат, які сторона позивача сплатила або має сплатити на професійну правничу допомогу в порядку приписів ч.8 ст.141 ЦПК України, будуть подані та визначені за наслідками закінчення з`ясування обставин справи до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, про що сторона позивача завчасно робить про це відповідну заяву в цьому позові та, згідно п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України, надав попередній (орієнтовний) розрахунок очікуваних витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з підготовкою позовної заяви, додатків до неї та розглядом справи в суді першої інстанції.

Зауважує, що у зв`язку з звернення за професійною правничою допомогою, пов`язаною зі справою, включаючи підготовку до судового розгляду, збір доказів тощо, у відповідності до умов Договору про надання професійної правничої допомогу в цивільному процесі № 4/24 від 07 липня 2024 року, позивач ОСОБА_1 поніс матеріальні витрати: а) на професійну правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду судом першої інстанції, збір доказів тощо; б) на компенсацію витрат адвоката, необхідних для надання професійної правничої допомоги, які підтверджено відповідними доказами, долученими до цієї заяви.

Зазначає, що на підтвердження витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката в цивільному процесі на стадії підготовки справи до судового розгляду, збір доказів та цивільного процесу, пов`язаного з судом першої інстанції у справі №920/6610/24, з метою вирішення питання розподілу судових витрат, в порядку приписів ст.141 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 надав докази, які сторона відповідача має сплатити на його користь у зв`язку з її розглядом.

У зв`язку з чим просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача - Дніпропетровської обласної прокуратури () за рахунок коштів державного бюджету на користь ОСОБА_1 : 67388 грн. 44 коп. з яких: 65 716 грн. 99 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката; та 1671 грн. 45 коп. витрати, пов`язані з виготовленням процесуальних документів, їх копій та інших копій документів (матеріалів) в якості компенсації витрат адвоката.

Додатковим рішенням Самарського районного суду міста Дніпра від 01 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката задоволено частково.

Стягнуто з відповідача - Дніпропетровської обласної прокуратури за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 360 грн. 00 коп. У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Саєнко І.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Обставини, які суд вважав встановленими є недоведеними, висновки суду не відповідають обставинам справи. Судом допущене порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції не врахував, що Договір про надання професійної правничої допомоги в цивільному процесі №4/24 від 07 липня 2024 року укладений саме на надання професійної правничої допомоги, а не у зв`язку з розглядом саме цієї цивільної справи.

Зазначає, що 17 грудня 2024 року позивач вперше, в межах вищевказаного договору, звернувся до відповідача з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду, і саме з укладенням вказаного договору розпочався процес з надання професійної правничої допомоги, пов`язаної з предметом договору.

Вважає, що суд першої інстанції порушив та не врахував принципи диспозитивності та змагальності, оскільки не мав права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи, оскільки відповідач Дніпровська обласна прокуратура не надала суду жодного доказу на доведеність неспівмірності витрат, понесених позивачем в процесі виконання умов договору про надання правничої допомоги в цивільному процесі № 4/24 від 07 липня 2024 року.

У зв`язку з чим, просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити нове судове рішення, в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 59 028,44 грн., з яких: 57 356,99 грн - витрати на професійну правничу допомогу адвоката та 1 671,45 грн - витрати, пов`язані з виготовленням процесуальних документів в якості компенсації витрат адвоката.

Відповідач, скориставшись своїм правом, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає, що вона є безпідставною, необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Вказує, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є явно завищеним та не співрозмірним зі складністю даної справи, обсягом виконаної адвокатом роботи та часу витраченого на підготовку зазначених процесуальних документів. Беручи до уваги принцип співмірності, слід враховувати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Зазначає, що позивачем та його захисником не підтверджено письмовими доказами та не доведено, що суми коштів, сплачені за квитанціями до прибуткового касового ордера №16 від 07 липня 2024 року, №18 від 07 жовтня 2024 року та №21 від 07 грудня 2024 року, є витратами, пов`язаними саме з правничою допомогою адвоката для звернення із зазначеною позовною заявою та пов`язані з розглядом саме цієї цивільної справи. Відтак, оскільки сторона позивача не надала належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, то обласна прокуратура вважає, що подана заява про ухвалення додаткового рішення є такою, що не підлягає задоволенню.

Посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили у її задоволенні відмовити у повному обсязі, додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судове засідання суду апеляційної не з`явився, про дату, час та місце справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача, відповідача і третьої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Саєнко і партнери» укладено Договір про надання професійної правничої допомоги в цивільному процесі №4/24 від 07 липня 2024 року.

Відповідно до наданих адвокатом Саєнком І.М. письмових доказів, а саме: квитанції до прибуткового касового ордера №16 від 07 липня 2024 року, позивачем було сплачено 20 227 грн.; відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №18 від 07 жовтня 2024 року, позивачем було сплачено 28 837 грн.; відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №19 від 07 листопада 2024 року, позивачем було сплачено 8 291 грн.; відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №21 від 07 грудня 2024 року, позивачем було сплачено 8360 грн., за надання професійної правничої допомоги в цивільному процесі, відповідно до Договору від 07 липня 2024 року.

Відповідно до наданого адвокатом розрахунку, всі витрати починаються з 10 грудня 2024 року.

Також судом встановлено, про що не заперечували сторони, що Солодовник А.В. як позивач, звертався до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою 30 жовтня 2024 року. Але ухвалою суду від 05 листопада 2024 року зазначену заяву було залишено без розгляду за його власною заявою.

Повторно ОСОБА_1 , як позивач, звернувся до суду 17 грудня 2024 року.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2025 року вимоги позивача ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. З відповідача Дніпропетровської обласної прокуратури за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду стягнуто 344 000 грн. 00 коп.

В підтвердження розміру судових витрат, заявником надано розрахунок витрат на сплату витрат на професійну правничу допомогу адвоката, зокрема: договір про надання професійної правничої допомогу в цивільному процесі №4/24 від 07 липня 2024 року; детальний опис обсягу виконаних робіт (наданих послуг) та витраченого часу адвокатом Саєнком І.М.; прибутковий касовий ордер № 16 від 07 липня 2024 року на суму 20 227,71 грн. та прибутковий касовий ордер №18 від 07 жовтня 2024 року на суму 28 838,00 грн.; акт виконаних робіт (наданих послуг), витраченого часу від 10 жовтня 2024 року на загальну суму 49 065,75 грн.; прибутковий касовий ордер №19 від 07 листопада 2024 року на суму 8 291,24 грн. та прибутковий касовий ордер №21 від 07 грудня 2024 року на суму 8 360,00 грн.; акт виконаних робіт (наданих послуг), витраченого часу від 10 грудня 2024 року на загальну суму 16 651,24 грн.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 610 від 16 жовтня 1995 року; ордер на надання правничої (правової) допомоги Серія АЕ. №1220992 від 07 липня 2024 року; наказ №4 від 01 січня 2024 року по АБ «Саєнко і партнери» «Про затвердження Розпорядження №4 «Про встановлення розміру мінімальних ставок гонорару при фіксованій формі винагороди (оплати) адвокатів, що здійснюють адвокатську діяльність в організаційно - правовій формі адвокатського бюро «Саєнко і партнери»; наказ №5 від 01 січня 2024 року по АБ «Саєнко і партнери» «Про затвердження Розпорядження №5 «Про відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з виготовленням процесуальних документів, їх копій та інших копій документів (матеріалів), в процесі надання АБ «Саєнко і партнери» професійної правничої допомоги (виконання доручення); повідомлення про розмір сплати судового збору за виготовлення копій одного аркушу документа, роздрукованого з сайту Самарського районного суду м.Дніпропетровська https://sm.dp.court.gov.ua.

Задовольняючи позовні вимоги суд дійшов висновку, про часткове задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 8 360,00 грн., які були сплачені позивачем відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №21 від 07 грудня 2024 року, зазначений розмір витрат на оплату послуг адвоката визнав співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничудопомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на професійну правничу допомогу; 2) витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України випливає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких необхідно розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Як вбачається з матеріалів справи, представником Солодовника А.В. у справі №206/6610/24 був адвокат Саєнко І.М., який діяв на підставі ордеру серії АЕ № 1220992 від 07 липня 2024 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №0610 від 16 жовтня 1993 року та договору про надання професійної правничої допомоги в цивільному процесі від 07 липня 2024 року №04/24; протокол узгодження ціни оплати професійної правничої допомоги в цивільному процесі, який є Додатком №1 до Договору №04/24 від 07 липня 2024 року; відомість про оплату надання професійної правничої допомоги в цивільному процесі, що є додатком №1 до Протоколу від 07 липня 2024 року; графік оплати надання професійної правничої допомоги в цивільному процесі, що є додатком №2 до Протоколу від 07 липня 2024 року; Детальний опис обсягу виконаних робіт та витраченого часу адвокатом Саєнком І.М., що є додатком №3 до Протоколу від 07 липня 2024 року; прибутковий касовий ордер №16 від 07 липня 2024 року на суму 20 227,71 грн. та прибутковий касовий ордер №18 від 07 жовтня 2024 року на суму 28 838,00 грн.; прибутковий касовий ордер №19 від 07 листопада 2024 року на суму 8 291,24 грн. та прибутковий касовий ордер №21 від 07 грудня 2024 року на суму 8 360,00 грн.; акт виконаних робіт (наданих послуг), витраченого часу від 10 жовтня 2024 року на загальну суму 49 065,75 грн.; акт виконаних робіт (наданих послуг), витраченого часу від 10 грудня 2024 року на загальну суму 16 651,24 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного судувід 24 квітня 2024 року у справі № 711/1765/22, провадження № 61-4710св23.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України).Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Колегія суддів, оцінивши докази, подані на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, зауважує, що лише подання таких доказів не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Колегія суддів врахувала, що адвокат фактично підготував три процесуальні документи - позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на клопотання від 16 квітня 2025 року.

Інші виконані роботи, зокрема, зустріч з клієнтом, складання та генерування, виготовлення ордера на надання правничої допомоги та інші не є співмірними та не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Колегія суддів додатково наголошує, що витрати на підготовку до 2 (двох) судових засідань, не можуть бути враховані під час розподілу судових витрат, оскільки фактично охоплюються змістом наданої послуги з правового аналізу відзиву на позовну заяву та підготовки відповіді на відзив. Крім того, колегія суддів критично ставиться до витрати на правовий аналітично-порівняльний аналіз джерел доказової бази з чинною законодавчо-правовою базою та судовою практикою у подібних правовідносинах, оскільки остання є сталою.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміні рішення в частині розміру стягнутої з відповідача на користь позивача суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката, збільшивши її розмір до 12 000 грн., що є співмірним зі складністю справи, часом, витраченим представником на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Саєнка Івана Максимовича - задовольнити частково.

Додаткове рішення Самарського районного суду міста Дніпра від 01 травня 2025 року у цивільній справі №206/6610/24 - змінити.

Стягнути з відповідача Дніпропетровської обласної прокуратури () за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 02.07.2025 року

Головуючий суддя О.В. Агєєв