Справа № 161/7986/25
Провадження № 4-с/161/73/25
У Х В А Л А

09 липня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого-судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романюк М.М.

представника скаржника Немченко Л. А.

державного виконавця Самчука О.П.

представника боржника Василюка І.М.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Самчука Олександра Петровича щодо винесення повідомлення про повернення документа стягувачу без прийняття до виконання,-

в с т а н о в и в :

07 липня 2025 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Кінах Яна Валеріївна звернулася в суд із скаргою, поданою через систему «електронний суд» на дії головного державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Самчука Олександра Петровича щодо винесення повідомлення про повернення документа стягувачу без прийняття до виконання.

В судовому засіданні представник боржника адвокат Василюк І.М. заявив клопотання про повернення скарги без розгляду, оскільки така не відповідає вимогам ч.4 ст. 448 ЦПК, зокрема, не додано доказів направлення копії скарги та доданих до неї матеріалів учаснику справи ОСОБА_2 .

Представник скаржника заперечувала щодо повернення скарги без розгляду.

Державний виконавець підтримав клопотання адвоката Василюка І.В.

Відповідно до ч.4 ст. 448 ЦПК України до скарги додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і такі документи раніше не подавалися;2) докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 448 ЦПК України суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.

Згідно з ч.1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

За змістом ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна як учасниця конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішенням ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

З огляду на те, що до скарги додано докази надіслання копії скарги з доданими документами представнику боржника адвокату Кушнірук Ю.П., яка відповідно уповноважена представляти та діяти в інтересах ОСОБА_2 , остання вважається повідомленою про надходження до суду відповідної скарги.

Ураховуючи наведене, норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідну практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення скарги без розгляду, так як боржнику відомо про вказану скаргу через її представника, якій направлено відповідну копію з додатками, і наведене сприятиме дотриманню принципів доступу до правосуддя і уникненню надмірного формалізму при здійсненні права на справедливий суд.

Враховуючи наведене та відповідно до ст.ст. 10,43,448 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання представника боржника ОСОБА_2 адвоката Василюка Ігоря Миколайовича про повернення скарги без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Вролинської області Т.М. Філюк