КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 757/11619/24-ц

номер провадження №22-ц/824/7498/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник відповідача Коваленко Н.А. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року /суддя Твердохліб Ю.О./

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Український незалежний інститут судових експертиз», третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправними дій щодо відкриття експертного провадження № 305/11-2023 та проведення експертизи, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Український незалежний інститут судових експертиз», третя особа - ОСОБА_3 , про визнання протиправними дій щодо відкриття експертного провадження № 305/11-2023, визнання незаконним обстеження земельної ділянки (кадастровий номер :75:774:0024) та скасування висновку експерта, складеного за результатами цього провадження.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.12.2024 у задоволенні позову відмовлено./т. 1 а.с. 239-244/

Не погоджуючись із рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позову. Апелянт зазначає, що суд не дослідив питання відсутності договору між ним та експертною установою, що є порушенням ст. 7 Закону України "Про судову експертизу". Відмова у витребуванні договору порушила його право на подання доказів (ст. 84 ЦПК України). Суд неправильно визначив спосіб захисту, оскільки питання договорів не може вирішуватися позасудовим порядком. Висновок експертизи, отриманий з порушенням процедури, не може бути використаний як доказ у інших справах. Апелянт посилається на ст. 15, 16 ЦК України, ст. 6, 12, 76, 81, 84, 89 ЦПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Український незалежний інститут судових експертиз» просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, зазначаючи, що експертиза проведена на підставі договору з ОСОБА_3 від 13.11.2023 №127/11-2023, що відповідає ст. 106 ЦПК України та п. 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз (наказ Мін`юсту № 53/5). Позивач був повідомлений про обстеження через "Вайбер", але доступу до його ділянки не було - обстеження проводилося з ділянки ОСОБА_3 та земель загального користування, що не порушує права власності позивача (ст. 316 ЦК України). Експерт діяв у межах закону, зокрема ст. 6 Закону України "Про судову експертизу" та п. 3.9 Інструкції № 53/5, а процедура відкриття експертного провадження не визначена законодавством. Договір із позивачем не укладався, оскільки замовником був ОСОБА_3 , що не суперечить законодавству.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :75:774:0024, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом серії КВ № 122541 від 24.05.2004 та інформаційною довідкою з Державного земельного кадастру від 03.03.2024 (а.с. 17-22).

13.11.2023 ОСОБА_3 звернувся до ТОВ «Український незалежний інститут судових експертиз» із заявою про проведення земельно-технічного дослідження, уклавши договір № 127/11-2023.

На підставі цього відкрито експертне провадження № 305/11-2023. 15.11.2023 експерт Коваленко Л.А. направив позивачу повідомлення про обстеження ділянки, яке мало відбутися 24.11.2023, однак позивач стверджує, що отримав його лише 28.11.2023. Обстеження проводилося з ділянки ОСОБА_3 (кадастровий номер :75:774:0023) та земель загального користування, без доступу до ділянки позивача. Висновок експерта від 13.02.2024 був поданий ОСОБА_3 як доказ у справі № 759/8659/24.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст. 15 ЦК України, про те, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Як правильно зазначив суд першої інстанції, оскарження дій судового експерта під час складання висновку регулюється спеціальним законодавством. Згідно зі ст. 3, 14 Закону України "Про судову експертизу", судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності та об`єктивності, а оскарження дій експерта передбачено у позасудовому порядку через Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України. Це підтверджується постановою Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 826/2169/17, яка зазначає, що суд не може підміняти спеціальний орган у питаннях дисциплінарної відповідальності експерта.

Доводи апелянта про відсутність договору між ним та експертною установою не є підставою для визнання дій відповідача протиправними у цьому провадженні. Відповідно до ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право замовити експертизу, що й зробив ОСОБА_3 , уклавши договір № 127/11-2023 із відповідачем (а.с. 132). Законодавство не вимагає укладення договору із власником суміжної ділянки, якщо обстеження не передбачає фізичного доступу до неї. Суд першої інстанції встановив, що експерт не заходив на ділянку позивача, що підтверджується відзивом відповідача та поясненнями третьої особи (а.с. 156-165). Таким чином, право власності позивача (ст. 316 ЦК України) не порушено.

Отже, договір між позивачем та відповідачем не укладався, оскільки замовником був ОСОБА_3 , а договір із ним (а.с. 132) не є предметом цього спору. Відмова у витребуванні такого договору в суді першої інстанції не вплинула на розгляд, оскільки відсутність договору з позивачем не є підставою для визнання дій протиправними у цьому контексті. Це не порушує принцип рівності сторін (ст. 6 ЦПК України), адже позивач мав можливість надати інші докази на підтвердження своїх вимог.

Щодо визнання висновку експерта недійсним, як доказу, доводи апеляційної скарги також відхиляються.

Так, апелянт просить визнати висновок таким, що не може бути використаний як доказ.

Відповідно до ст. 102, 110 ЦПК України, висновок експерта є доказом, який оцінюється судом у сукупності з іншими доказами у справі, де він поданий.

Суд першої інстанції вірно вказував, що висновок не є правочином (ст. 202 ЦК України), а тому не може бути оскаржений у порядку цивільного судочинства. Позивач має право оскаржити висновок у справі № 759/8659/24, де він використовується, шляхом подання заперечень, призначення повторної експертизи або рецензування (Порядок рецензування, затверджений наказом Мін`юсту від 05.02.2020 № 131/34414). Оскарження висновку у окремій справі є неналежним способом захисту, що відповідає практиці Великої Палати Верховного Суду (постанова від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).

Апелянт стверджує, що суд неправильно визначив спосіб захисту, адже питання договорів має вирішуватися судом. Проте ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" передбачає, що експертиза на замовлення учасника справи проводиться на підставі договору із замовником, а не з іншими особами. Позивач не довів, що його права порушені самим фактом укладення договору між відповідачем та ОСОБА_3 . Позасудовий порядок оскарження дій експерта є ефективним, а звернення до суду з окремим позовом не відповідає характеру порушення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Суд першої інстанції повно дослідив обставини, правильно застосував норми матеріального (ст. 15, 16, 202, 316 ЦК України, ст. 3, 7, 14 Закону України "Про судову експертизу") та процесуального права (ст. 6, 12, 76, 81, 84, 89, 102, 106, 110 ЦПК України). Підстави для скасування рішення, передбачені ст. 376 ЦПК України, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в апеляційному суді, покладаються на апелянта, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: