ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року

м. Київ

справа № 686/16236/24

провадження № 61-16774св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2024 року у складі колегії суддів: Ярмолюка О. І., Грох Л. М., Янчук Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФУ в Хмельницькій області) про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року у справі № 560/12730/22 було задоволено адміністративний позов її батька - ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Хмельницькій області та зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 , виходячи з грошового забезпечення зазначеного у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області» від 16 вересня 2022 року № 3382, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду ГУ ПФУ в Хмельницькій області було нараховано заборгованість з пенсійних виплат, яку через відсутність відповідного фінансування не виплачено. Сума заборгованості становить 224 417,28 грн.

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, а вона є його єдиною спадкоємицею за законом.

Посилалася на те, що оскільки за життя ОСОБА_2 не отримав виконавчого листа на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року у справі № 560/12730/22, вона позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про заміну стягувача належним правонаступником, а у відкритті провадження у справі про стягнення вищевказаної заборгованості Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив, оскільки позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області виплатити на її користь нараховану та недоотриману пенсію за життя ОСОБА_2 на підставі рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року у справі № 560/12730/22 у розмірі 224 417,28 грн, як спадкоємцеві після його смерті.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2024 року у складі судді Чевилюк З. А. позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області виплатити на користь ОСОБА_1 нараховану та недоотриману пенсію за життя ОСОБА_2 на підставі рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року у справі № 560/12730/22 у розмірі 224 417,28 грн як спадкоємцеві після його смерті.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка як спадкоємиця після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на недоотриману пенсію відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положення яких узгоджуються зі змістом статті 1227 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Хмельницькій області через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з апеляційною скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2024 року.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2024 року апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Хмельницької області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2024 року повернуто заявнику з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що апеляційна скарга ГУ ПФУ в Хмельницькій областіпідписана та подана Лиманюк М. М. , проте надані представником документи не підтверджують її повноважень на підписання та подачу апеляційної скарги від імені ГУ ПФУ в Хмельницькій області, у тому числі, наявність у неї трудових (посадових) обов`язків на вчинення таких процесуальних дій у порядку самопредставництва юридичної особи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ГУ ПФУ в Хмельницькій області, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2024 року скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У грудні 2024 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2024 року касаційну скаргу ГУ ПФУ в Хмельницькій області залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2025 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції та роз`яснено учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу.

У лютому 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2025 року справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ГУ ПФУ в Хмельницькій області мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про повернення апеляційної скарги з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, оскільки до апеляційної скарги на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2024 року було додано скановану копію довіреності від 01 січня 2024 року № 2200-0903-8/366, а також сформовану в підсистемі «Електронний Суд» довіреність від 12 травня 2022 року, підписану керівником Крупою О. В. та дійсну на час подання апеляційної скарги.

На думку заявника, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що зазначені довіреності підписані керівником та не були скасовані на момент подачі апеляційної скарги, а отже є дійсними та підтверджують право представляти інтереси ГУ ПФУ в Хмельницькій області в судах будь-яких інстанцій.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ГУ ПФУ в Хмельницькій області задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно із пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Частиною першою статті 352 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 356 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

29 грудня 2019 року набрав чинності Закон України від 18 грудня 2019 року № 390-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» (далі - Закон № 390-IX).

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (частини третя та четверта статті 58 ЦПК України у редакції, чинній з 29 грудня 2019 року).

У пунктах 18, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21), вказано, що «починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень.

Разом з тим, постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 910/16580/23 уточнено попередній висновок та зазначено, що якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

Отже, за наявності інформації щодо такої особи в ЄДР, у разі подання її суду, відсутності стосовно цього спору, про який повідомлено суду, підстави додатково підтверджувати ці повноваження документами, які за своїм змістом є тими, що визначені частиною третьою статті 58 ЦПК, - статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) - відсутні, оскільки суд може покладатись на відомості з ЄДР як на достовірні.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності) (див.: постанову Верховного Суду від 28 серпня 2023 року у справі № 740/2873/22 (провадження № 61-8685св23)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У справі, яка переглядається Верховним Судом, встановлено, щоапеляційна скарга ГУ ПФУ в Хмельницькій області на рішенняХмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2024 року була сформована через підсистему «Електронний суд» та підписана Лиманюк М. М., на підтвердження повноважень якої додано сформований 21 січня 2022 року у підсистемі «Електронний суд» витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в якому вказано Крупу О. В. як керівника ГУ ПФУ в Хмельницькій області. Відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені ГУ ПФУ в Хмельницькій області у порядку самопредставництва в цьому витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не зазначено (а. с. 72).

Крім вказаних доказів на підтвердження своїх повноважень щодо підписання та подання апеляційної скарги Лиманюк М. М. надала також:

- положення про юридичне управління ГУ ПФУ в Хмельницькій області, затверджене наказом від 30 грудня 2022 року № 573;

- наказ про призначення Лиманюк М. М. на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта відділу представництва інтересів в судах та інших органах № 2 юридичного управління від 06 червня 2023 року № 766-О;

- копію довіреності від 01 січня 2024 року № 2200-0903-8/366, якою, серед іншого, начальником ГУ ПФУ в Хмельницькій областіКрупою О. В. уповноважено Лиманюк М. М. здійснювати представництво інтересів ГУ ПФУ в Хмельницькій області у судах;

- сформовану у підсистемі «Електронний суд» довіреність у порядку передоручення від 12 травня 2022 року, якою начальником ГУ ПФУ в Хмельницькій області Крупою О. В. надано Лиманюк М. М. повноваження представляти інтереси ГУ ПФУ в Хмельницькій області в судах України (у тому числі, в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, у тому числі, з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи (а. с. 71; 74-79).

Отже, за змістом апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів Лиманюк М. М. не є керівникомГУ ПФУ в Хмельницькій області. У такому разі її повноваження діяти від імені ГУ ПФУ в Хмельницькій області в порядку самопредставництва можуть випливати виключно із закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

Заявником до апеляційної не було надано документів, передбачених частиною четвертою статті 58 ЦПК України, які б підтверджували повноваження Лиманюк М. М. діяти від імені ГУ ПФУ в Хмельницькій області в порядку самопредставництва, а тому подана нею апеляційна скарга вважається такою, що підписана неповноважною особою.

У частині п`ятій статті 357 ЦПК України визначено самостійні підстави неприйняття апеляційної скарги до розгляду та повернення її судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Установивши, що апеляційна скарга підписана та подана особою, яка не має права її підписувати, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги ГУ ПФУ в Хмельницькій області на рішенняХмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2024 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Отже, висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами права, які судом правильно застосовані.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки апеляційним судом не було порушено норм процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду - без змін.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає без задоволення касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом цієї справи в суді касаційної інстанції, покладаються на заявника.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді:І. Ю. Гулейков Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець