Справа №293/1671/24
Провадження № 2/293/100/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.

представника відповідача в режимі відео конференції ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Черняхів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовною заявою до ОСОБА_3 , за змістом якої просить:

- визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 28.12.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В.;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки АДРЕСА_1 , кадастровий номер :10:002:0008, площею 0,2500 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), укладений 28.12.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями головуючою суддею визначено Проценко Л.Й.

Ухвалою від 03.12.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справ. Постановив справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Суд ухвалою від 17.02.2025 закрив підготовче провадження та призначив цивільну справу до счудового розгляду по суті.

30.06.2025 адвокат Сачок А.В., який діє в інтересах позивачки ОСОБА_2 на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АМ № 1112048, через систему «Електронний суд» надіслав заяву, в якій вказує, що позивач прийняла рішення про відкликання позову поданого до суду, у зв`язку з цим просять суд прийняти заяву про відкликання позовної заяви.

30.06.2025 адвокат Стахов А.О., який діє в інтересах відповідача на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АМ № 1110507, та бере участь в судовому засіданні режимі відео конференції не заперечував щодо вирішення даного клопотання у передбачений законом спосіб, розцінюючи вказане клопотання як відмову від позову, тому не заперечував щодо закриття провадження у вказаній справі. Водночас просив суд вирішити його клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 31000,00 грн., згідно поданого ним клопотання в системі «Електронний суд». Вказав, що долучений розрахунок та детальний опис робіт підтверджує заявлену до стягнення суму виконаних ним робіт. Також вказав, що відповідач відповідно до вимог ч. 5 ст. 142 ЦПК України має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тому вважає, що заявлена до стягнення сума підлягає задоволенню.

Заслухавши позицію представника відповідача, вивчивши й дослідивши подані учасниками клопотання, а також додані документи, матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Щодо заявленого представником позивача клопотання про відкликання позовної заяви, судом зазначається наступне.

Згідно вимог ЦПК України відкликання позовної заяви можливе на стадії відкриття провадження у справі. Втім залишення позову без розгляду можливе лише, якщо позивач звернувся з такою заявою до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, зважаючи на зміст заяви, вимоги чинного законодавства, з`ясувавши думку представника відповідача, суд розцінює заяву представника позивача, як відмову від позову.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем, суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1ст.255ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Положеннями ч. 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Суд встановив, зважаючи на предмет спору, родинні зв`язки між позивачем та відповідачем (бабця та онук відповідно), заява про відмову від позову не порушуватиме будь-чиїх прав та законних інтересів.

Виходячи зі змісту вищевказаних норм процесуального закону, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для прийняття відмови від заявлених позовних вимог та задоволення заяви позивача про закриття провадження у вказаній справі.

Щодо заявленого представником відповідача клопотання про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом зазначається наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).

Пунктом 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У статті 142 Цивільного процесуального кодексу України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема у зв`язку із закриттям провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Аналіз процесуальної норми вказує, що стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а положенням ст.255 ЦПК України визначено право позивача на відмову від позову.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.55, 124 Конституції України, є доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Також згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Водночас, за змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У заяві про стягнення витрат на правову допомогу заявник не зазначив і не навів доводів в судовому засіданні, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із закриттям провадження у справі.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Поряд з цим, таких дій зі сторони позивача під час розгляду справи судом не встановлено, як і не було встановлено необґрунтованих дій позивача стосовно відповідача.

З вказаних вище підстав, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також її дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ОСОБА_2 своїми процесуальними правами, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Таким чином, на підставі встановлених обставин справи та змісту зазначених правових норм, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду із клопотання про закриття провадження у справі не може свідчити про безпідставність та необґрунтованість її позову. Саме по собі звернення до суду із клопотання не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, що дають підстави для стягнення з позивача судових витрат, оскільки це право позивача передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Аналогічна позиція щодо умов та підстав, за яких у разі залишення позову без розгляду за заявою позивача відповідачу компенсуються витрати, пов`язані з розглядом справи, за необґрунтовані дії позивача, викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 148/312/16-ц від 26.09.2018.

З огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на сам предмет спору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України, оскільки відповідачем не доведено та судом не встановлено, що дії позивача при зверненні з позовом до суду та під час судових засідань були необґрунтованими.

Керуючись статтями 2, 10-13, 76-81, 133, 137, 141, 142, 206, 255, 260, 261, 352-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача задовольнити та прийняти відмову від позову.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним.

Роз`яснити позивачу, що у зв`язку із закриттям провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Стахова А.О. про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи №293/1671/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Людмила ПРОЦЕНКО