Справа № 465/6227/23
Провадження 2/465/691/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02.07.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді Мартьянової С.М.

при секретарі судового засідання Безпяткової Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особи Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Камінський Юрій Іванович про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

16.08.2023 позивач, в особі свого представника, звернулась до суду з позовом до Львівської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, в якому просила суд визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на АДРЕСА_1 загальною площею 31,6 кв. м, житлова площа 16,3 кв. м, що складається з одної житлової кімнати і кухні та підвалу площею 2,0 кв.м за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 )

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_2 . Після його смерті відрилась спадщина на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

04.08.2020 року ОСОБА_2 склав нотаріально посвідчений заповіт, яким, все майно, рухоме і нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право, заповів своїй доньці ОСОБА_1 .

А отже, ОСОБА_1 являється спадкоємицею після смерті батька ОСОБА_2 .

Квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності разом з ОСОБА_3 , як члену її сім?ї - відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 28.03.2019 року.

ОСОБА_3 , яка являлась тіткою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла.

04 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Камінського Юрія Івановича із заявою про прийняття спадщини по смерті ОСОБА_3 , 1948 року народження, на підставі якої від була заведена спадкова справа N?15/2020 (номер у спадковому реєстрі: 66214328). Але у прийняті заяви ОСОБА_2 було відмовлено в зв`язку із тим, що ним не доведено родинні відносини з померлою, оскільки і тітка ОСОБА_3 і мати ОСОБА_2 , яка являлась сестрою ОСОБА_3 народились в російській федерації і отримати копії свідоцтв про їх народження або інші документальні підтвердження родинних відносин є неможливим.

Відповідно нотаріусом надано роз`яснення ОСОБА_2 , що необхідно звертатись до суду для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини з померлою тіткою.

07 жовтня 2020 року ОСОБА_2 звернувся із вищезазначеною заявою до Франківського районного суду м. Львова на підставі якої було відкрито провадження в справі №465/6447/20. Проте в процесі розгляду справи заявник помер, внаслідок чого його було замінено правонаступником - Позивачем ОСОБА_1 , проте справа була закрита ухвалою від 05 липня 2023 року, оскільки Львівська міська рада як заінтересована особа заявила про наявність спору про право.

ОСОБА_2 спадщину по смерті ОСОБА_3 прийняв, як спадкоємець четвертої черги за законом, оскільки з 1977 року і на час смерті тітки проживав із нею однією сім`єю у вказаній квартирі, після її смерті продовжував там проживати аж до власної смерті, являвся співвласником вказаної квартири. Крім цього інші спадкоємці ОСОБА_3 за заповітом, або першої, другої та третьої черги відсутні.

Факт проживання у спільній квартирі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджуються, зокрема, довідкою про склад сім?ї наймача ізольованої квартири (будинку) та займані ними приміщення №304 від 28.01.2019 року у квартирі за адресою АДРЕСА_3 виданої відділом житлового господарства ЛКП «Вулецьке», де зазначено, що ОСОБА_3 , 1945 р. н. прописана у квартирі з 13.08.1945 р. та ОСОБА_2 (племінник) 1959 р.н. прописаний з 26.10.1977 р. мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Також, вищенаведений факт підтверджується Довідкою з місця проживання про склад сім?ї і прописки №1801 від 12.12.2019 року виданої відділом житлового господарства ЛКП «Вулецьке» про те, що ОСОБА_2 з 26.10.1977 р. зареєстрований та проживає у квартирі за адресою АДРЕСА_3 , де ОСОБА_3 проживала і була зареєстрована постійно за вищевказаною адресою до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім цього, згідно паспорта громадянина України ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі за адресою АДРЕСА_3 з 26.10.1977 року.

Як зазначалось вище відповідно до свідоцтва про право власності від 28.03.2019 року квартира за адресою АДРЕСА_3 була передана у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_3 та члену сім`ї - ОСОБА_4 .

Той факт, що ОСОБА_2 проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , підтверджується письмовою заявою сімейного лікаря комунальної 4 міської клінічної лікарні ОСОБА_5 .

ОСОБА_2 являється інвалідом другої групи і тітка здійснювала за ним догляд, займалась його лікуванням.

Також, факт постійного проживання однією сім?єю зі спадкодавцем, ведення спільного господарства, здійснення догляду один за одним, лікування і на час відкриття спадщини підтверджено письмовими заявами:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживає:

АДРЕСА_7 .

Отже, ОСОБА_2 спадщину по смерті ОСОБА_3 прийняв.

Враховуючи вищенаведене, кожному з померлих співвласників належало по частки в праві власності на приватизовану квартиру за адресою АДРЕСА_3 . Тобто, ОСОБА_2 на момент смерті належала в праві власності на дану квартиру як успадкована по смерті ОСОБА_3 та в праві власності набута внаслідок приватизації.

Оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права це не являється перешкодою для реалізації Позивачкою права на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 на всю квартиру АДРЕСА_1 . Враховуючи, що позивачка являється спадкоємицею померлого ОСОБА_2 за заповітом та вона своєчасно у встановлений законодавством шестимісячний строк звернулась із заявою про прийняття спадщини, вона успадкувала квартиру АДРЕСА_1 , проте отримати свідоцтво про право власності на неї в порядку спадкування не може.

Отже, позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після померлого батька ОСОБА_2 , яка складається з квартири АДРЕСА_1 , однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права на неї, оскільки не можливо довести родинні зв`язки померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не встановлено факту їх проживання однією сім`єю, частки у спільній сумісній власності співвласниками не визначені, відповідно спадкодавцем не отримано свідоцтва про право на спадщину та не проведено державної реєстрації права тому виникла необхідність звертатись із позовом щодо визнання за позивачкою права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

У зв`язку з вищевикладеним позивачка і була вимушена звернутися до суду з даними позовними вимогами.

Ухвалою суду від 02.10.2023 звільнено від сплати судового збору позивача ОСОБА_1 по цивільній справі №465/6227/23.

Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. З метою виконання вимог ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче засідання.

10.11.2023 до суду від приватного нотаріуса надійшла копія спадкової справи №15/2020 після смерті ОСОБА_3 та копія спадкової справи №27/2021 після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 24.05.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

31.03.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вказано, що позивачка ОСОБА_1 є донькою спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 .

04.08.2020 ОСОБА_2 склав заповіт, що на випадок його смерті все належне йому майно рухоме і нерухоме, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось і взагалі все те, на що він за законом має право заповів своїй доньці ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Камінським Ю.І.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 виданого 28 березня 2019 року Юридичним департаментом Львівської міської ради, квартира належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам сім`ї: ОСОБА_2 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 та ОСОБА_10 .

Відповідно до витягу про знятих з реєстрації у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 знята з реєстрації 06.12.2019 у зв`язку зі смертю, а ОСОБА_11 знятий з реєстрації 09.11.2021 у зв`язку зі смертю.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

04 серпня 2020 року ОСОБА_11 звернувся до приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Каміського Ю.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , на підставі якої була заведена спадкова справа. Однак не встиг оформити спадкові права.

Позивач ОСОБА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Камінського Ю.І., на підставі якої заведена спадкова справа 01 червня 2021 року.

Діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Враховуючи наведене, та те що інтереси Львівської міської ради даним позовом не порушуються, просили суд розгляд справи проводити без участі представника Львівської міської ради, та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав наведених в позовній заяві та наданих поясненнях по суті спору.

Представник відповідача Львівська міська рада в судове засідання не з`явилась, в своїх додаткових поясненнях просила суд розгляд справи проводити без участі представника Львівської міської ради, та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Приватний нотаріус ЛМНО Камінський Ю.І. у супровідному листі просив проводити розгляд справи без його присутності. У розгляді цього спору поклався на рішення суду.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимогст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цивільного процесуального кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 01.03.1996. (а.с.10)

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_2 . (а.с.12)

Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

Під час свого життя ОСОБА_2 склав заповіт 04.08.2020, який посвічений приватним нотаріусом ЛМНО Камінським Ю.І., зареєстрований в реєстрі за №503. (а.с.11)

Відповідно до заповіту ОСОБА_2 заповів все майно, рухоме і нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право, заповів своїй доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за ДРФО НОМЕР_1 .

Його донька ОСОБА_1 , в установлений законом строк, після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 звернулась до приватного нотаріуса ЛМНО Камінського Ю.І. із заявою про прийняття спадщини. (а.с.13)

Квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності разом з ОСОБА_3 , як члену її сім`ї - відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 28.03.2019 року.(а.с.31)

З адресою АДРЕСА_3 зареєстровані були ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними довідками (а.с.26,27)

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 19.11.2019.

Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке згідно зі ст. 1217 цього Кодексу здійснюється за заповітом або законом.

Згідно положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 3статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомила, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_2 , та він проживав з бабкою та тіткою. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в добрих стосунках, вона виховувала його як мати сина. Проживали разом коли йому було лише півтора рочків.

Той факт, що ОСОБА_2 проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , підтверджується письмовою заявою сімейного лікаря комунальної 4 міської клінічної лікарні ОСОБА_5 з якою ОСОБА_2 уклав декларацію про вибір сімейного лікаря, який надає первинну медичну допомогу. (а.с.35,36-37)

Також, факт постійного проживання однією сім?єю зі спадкодавцем, ведення спільного господарства, здійснення догляду один за одним, лікування і на час відкриття спадщини підтверджено письмовими заявами:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживає: АДРЕСА_7 .

Крім того,стороною позивача долучено протокол опитування адвокатом особи за її згодою в порядку ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме ОСОБА_9 , яка пояснила, що є сусідкою ОСОБА_2 та підтверджує, що він постійно проживав за адресою АДРЕСА_3 з початку 70-х років. ОСОБА_3 є тіткою ОСОБА_2 та взяла його під свою опіку. Фактично його вихованням, освітою, лікуванням займалась ОСОБА_3 . Останні п`ять років до своєї смерті вона продовжувала з ним проживати і опікуватися ним, оскільки він був інвалідом і потребував догляд. Після смерті тітки, організацією похорон займався ОСОБА_2 та він займався оформленням документів, оскільки померла хотіла щоб квартира залишилася ОСОБА_14 .

Отже, ОСОБА_2 спадщину по смерті ОСОБА_3 прийняв.

Таким чином, наявними матеріалами справи підтверджується та обставина, що батько позивачки ОСОБА_2 на час смерті тітки ОСОБА_3 , проживав разом з нею, тобто фактично прийняв спадщину, однак за життя не встиг оформити спадкових прав у зв`язку зі своєю смертю.

За частиною 5статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зі спадкової справи №15/2020 яка заведена після смерті ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса ЛМНО Камінського Ю.І. із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки не доведено факт спільного проживання однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, будь-які інші особи не звертались із заявами про прийняття спадщини.

Зі спадкової справи 27/2021, яка заведена після смерті ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини, а також на її ім`я батьком складений заповіт, будь-які інші особи не звертались із заявами про прийняття спадщини.

Згідно із ч.2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. (ч.1 ст. 368 ЦК України)

Приписами ч. 1,2 ст. 357 ЦК України встановелно, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно абзацу третього пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах у справах про спадкування» п.12, у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК) ( 435-15 ). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Отже, кожному з померлих співвласників належало по частки в праві власності на приватизовану квартиру за адресою АДРЕСА_3 . Тобто, ОСОБА_2 на момент смерті належала в праві власності на дану квартиру як успадкована по смерті ОСОБА_3 та в праві власності набута внаслідок приватизації.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Позивач використала всі можливості нотаріального оформлення свого права на спадщину, однак їй в цьому відмовлено з наданням правового обґрунтування.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 10, 12, 19, 141, 247,258, 259, 263-265,268,351-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особи Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Камінський Юрій Іванович про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 31,6 кв.м. в порядку спадкування за заповітом.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін та учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Львівська міська рада, , адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1.

Третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Камінський Юрій Іванович, місцезнаходження за адресою: 79016, м. Львів, вул. Городоцька, б. 44.

Суддя Мартьянова С.М.