Справа № 460/460/16-ц
Провадження №2/944/31/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Колтуна Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Корабель С.А.

розглянувши у судовому засіданні в місті Яворів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - Яворівська державна нотаріальна контора, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації і експертної оцінки", Івано-Франківська селищна рада Яворівського району Львівської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним, позов третьої особи на стороні позивача ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним та визнання права власності на 1/6 ідеальну частину будинковолодіння, позов третьої особи на стороні позивача ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним та визнання права власності на 1/6 ідеальну частину будинковолодіння, позов третьої особи на стороні позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним та визнання права власності на 1/6 ідеальну частину будинковолодіння,

в с т а н о в и в:

позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у листопаді 2016 року звернулась до суду з позовом про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним. Після уточнення позовних вимог просила постановити рішення, яким визнати недійсним свідоцтво про право власності від 28.07.2014 та договір дарування житлового будинку по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , укладений та посвідчений 18.09.2014 Новояворівською Державною нотаріальною конторою, та визнати за нею право власності на 1/6 частину спірного будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що в листопаді місяці 2015 року позивачу стало відомо, що її колишній чоловік ОСОБА_2 уклав договір дарування спірного житлового будинку в користь їх сина ОСОБА_3 . Вважає, що договір укладено з порушенням норм діючого законодавства, оскільки господарство відносилось до суспільної групи - колгоспних дворів та впродовж 45 років вона проживала в цьому господарстві та постійно працювала в колгоспі ім. Котляревського, пізніше в агрофірмі «Нове Розточчя». В них з відповідачем ОСОБА_2 народилося четверо дітей, які теж там постійно проживали і виховувались та були прописані і були членами колгоспного двору аж до 15.04.1991, тобто на час зміни законодавства про статус колгоспних дворів. На час їх народження господарство відносилось до суспільної групи колгоспників, а тому частки майна усіх членів колгоспного двору є рівними. Позивач вказала, що спірне майно її колишнім чоловіком в порядку спадкування набутим не було і тому не могло бути його особистою власністю. Зважаючи на викладене, з метою захисту свої прав, позивач була вимушена звертатись до суду з даним позовом.

Окрім цього треті особи, на стороні позивача за первісним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подали до суду зустрічні позови до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним та визнання права власності на 1/6 ідеальну частину будинковолодіння, в яких з урахуванням уточнених вимог, просили визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , укладений і посвідчений у Новояворівській державній нотаріальній конторі та визнати за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відповідно право власності по 1/6 частини спірного будинковолодіння АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивували тим, що їх батько ОСОБА_2 , відповідач по справі, уклав договір дарування з спірного будинковолодіння в користь їх наймолодшого брата ОСОБА_3 , порушуючи права і законні інтереси інших членів родини. Так, ОСОБА_2 зазначає, що дане будинковолодіння він набув в порядку спадкування від свого батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак спадкових прав відповідач в нотаріальному порядку не оформляв та не врахував тієї обставини, що дане будинковолодіння знаходиться в сільській місцевості і до 15.04.1991 належало до суспільної групи колгоспних дворів, а частки в майні членам колгоспного двору є рівними, враховуючи неповнолітніх дітей і непрацездатних осіб. Оскільки спірне господарство відноситься до суспільної групи господарств, як колгоспне і на час зміни в законодавстві про колгоспні двори, тобто на 15.04.1991 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 значаться членами цього колгоспного двору та мають право на відповідну частку в цьому майні, яка обліковується розміром 1/6 частки відповідно.

Справа поступила у провадження судді Теслі Б.І.

Ухвалою судді від 03.02.2016 провадження в справі відкрито та призначено засідання.

01.03.2016 від відповідача ОСОБА_2 через канцелярію суду подано заперечення на позовну заяву, в якому той вказує, що позивач ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою за відсутності у неї права на спірний будинок, оспорюванні нею договір дарування та свідоцтво про право власності на будинок жодним чином не порушують будь-яких її прав чи охоронюваних законом інтересів, що вказує на безпідставність її позовних вимог. Як вбачається з Плану земельної ділянки та рішення Виконкому Яворівської районної ради депутатів трудящих від 20.06.1968 №279, спірний будинок АДРЕСА_1 був збудований батьком відповідача ОСОБА_7 на спеціально відведеній для цього земельній ділянці і належав йому на праві власності до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, доводи позивача про її внесок у помноження спірного господарства, проведення в ньому капітальних ремонтів є надуманим, оскільки не маючи жодного права на будинковолодіння, вона не наділена жодними правами щодо ремонту, покращення чи будь-якої іншої дії по відношенню до чужого майна. Відповідно до ст. 548 ЦК України від 18.07.1963, який діяв на час смерті батька відповідача ОСОБА_7 , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. А оскільки ОСОБА_3 постійно проживав і проживає у спірному житловому будинку, він є таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька. Вищевикладене свідчить про те, що відсутні правові підставі для задоволення позовних вимог.

Також, 01.03.2016 відповідач ОСОБА_3 надав письмові заперечення на позовну заяву в яких зазначив, що за відсутності у позивача доказів реєстрації за нею права власності на спірний будинок, оспорювані нею договір дарування та свідоцтво про право власності жодним чином не порушують її прав чи інтересів, що вказує на безпідставність її позовних вимог. А відповідач, отримавши від батька ОСОБА_2 правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння, вважається таким, що прийняв дарунок. Вказав, що він постійно проживав і проживає зі своєю сім`єю у спірному житловому будинку, утримує його, здійснює поточні ремонти, що також свідчить про прийняття ним дарунку. Відтак представник відповідача вважає, що позивачем належним чином не обґрунтовано свої позовні вимоги, просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем ОСОБА_1 скеровано до суду заяву від 13.05.2016 в порядку ст. 31 ЦПК України обґрунтовану тим, що на час її одруження спірне господарство відносилось до суспільної групи колгоспників. Вказана обставина стверджується довідкою № 895 від 20.12.2015 виконкому Лозинської сільської ради, а також довідкою №392 від 10.05.2016, де станом до 01.01.1991 на час зміни даної суспільної групи, господарство продовжувало відноситися до суспільної групи колгоспна. В ньому були зареєстровані: ОСОБА_2 - відповідач по даній справі, його дружина/позивач ОСОБА_1 , а також їх діти: ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 . Позивач ствердила, що весь час була членом колгоспному двору та створювала і суттєво примножувала це господарство, нарівні з іншими членами колгоспного двору була власником спільної сумісної власності колгоспного двору. Водночас, відповідачем не надано жодного доказу про те, що спірний будинок належав його батькові ОСОБА_7 до дня його смерті на праві власності, як і не доведено про прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті його батьків. З часу розірвання шлюбу відповідачем 25.11.2008, поділ майна не проводився, ОСОБА_1 продовжувала проживати у цьому господарстві. З урахуванням вказаних обставин позивач вважає, що слід визнати за нею 1/6 частини власності в спірному будинковолодінні.

Ухвалою від 13.05.2016 на підставі клопотання представника позивача залучено Лозинську сільську раду Яворівського району Львівської області в якості третьої особи до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 а та ОСОБА_3 , треті особи: Яворівська державна нотаріальна контора та обласне КП Львівської обласної ради "БТІ та ЕО", про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним.

На виконання запиту суду завідувачем Новояворівської державної нотаріальної контори скеровано до суду копію матеріалів договору дарування житлового будинку, посвідченого 18.09.2014 за реєстровим номером № 2019.

ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , діючи як треті особи із самостійними вимогами на предмет спору, у рамках даної цивільної справи подали позов до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи Яворівська держнотконтора, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Лозинська сільська рада, про визнання недійсними договору дарування та свідоцтва про право власності.

На підставі розпорядження керівника апарату №184 від 15.05.2017 у справі проведено повторний автоматизований розподіл, внаслідок чого справа передана в провадження судді ОСОБА_9 .

Суддею Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_9 17.05.2017 винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження.

Також на підставі розпорядження керівника апарату №604 від 20.12.2017 у зв`язку із звільненням ОСОБА_9 з посади судді Яворівського районного суду Львівської області у справі проведено повторний автоматизований розподіл, внаслідок чого справа передана в провадження судді Швед Н.П.

Суддею Яворівського районного суду Львівської області Швед Н.П. 13.07.2018 винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Також, 31.10.2018 ОСОБА_1 надала заяву від 13.05.2016 в порядку ст. 31 ЦПК України в якій зазначила, що протягом 45 років вона проживала в спірному господарстві та постійно працювала в колгоспі ім. Котляревського, а потім в агрофірмі «Нове Розточчя». З огляду на вказану обставину просила суд визнав за нею право власності на спірне будинковолодіння в розмірі 1/6 частки.

Також 31.10.2018 ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подали уточнений позов до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи Яворівська держнотконтора, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Лозинська сільська рада, про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним та визнання за ними права власності на 1/6 ідеальні частки спірного будинковолодіння.

На підставі розпорядження керівника апарату №246 від 28.02.2019 у зв`язку із закінченням повноважень першого періоду призначення на посаду судді Швед Н.П., у справі проведено повторний автоматизований розподіл, внаслідок чого справа передана в провадження судді Кондратьєвій Н.А.

Суддею Яворівського районного суду Львівської області Кондратьєвою Н.А. 17.04.2019 винесено ухвалу про прийняття справи до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 20.04.2021 замінено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Яворівська державна нотаріальна контора, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації і експертної оцінки", Лозинська сільська рада Яворівського району Львівської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним, позов третьої особи на стороні позивача ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним та визнання права власності на 1/6 ідеальну частину будинковолодіння, позов третьої особи на стороні позивача ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним та визнання права власності на 1/6 ідеальну частину будинковолодіння, позов третьої особи на стороні позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним та визнання права власності на 1/6 ідеальну частину будинковолодіння, третю особу Лозинську сільську раду Яворівського району Львівської області на його правонаступника Івано-Франківську селищну раду Яворівського району Львівської області.

Через припинення судді Яворівського районного суду Львівської області Кондратьєвої Н.А. здійснення повноважень судді по відправленню правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку призначення на посаду судді, відповідно до розпорядження керівника апарату №313 від 29.10.2021 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» справу повторно розподілено між суддями і відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було передано на розгляд судді Колтуну Ю.М.

27.12.2021 суддею винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 25.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

23.04.2024 представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Лозинським І.П. подано до суду додаткові пояснення в яких зазначив, що відповідач ОСОБА_2 , грубо порушуючи норми ст. ст. 123-126 ЦК Української РСР (1540-06) у 2013 року виробив на своє ім`я технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 і оформив на себе право власності на весь колгоспний двір та в подальшому подарував його сину ОСОБА_3 . Вказаними діями позбавив позивача, як і трьох їх дітей, права на 1/6 частку колгоспного двору, яке передбачено ст. ст. 123-126 ЦК Української РСР (1540-06). На підставі викладеного, позивач позбавлена можливості в повній мірі реалізувати належне їй право власності на 1/6 частку у вказаному житловому будинку.

Окрім цього, 24.09.2024 представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Лозинським І.П. скеровано остаточні додаткові пояснення, у яких з -поміж іншого посилається на ту обставину, що ані позивач, ані її троє дітей не втратили право на частку майна на час припинення колгоспного двору на вул. Кут в с. Дубровиця Яворівського району Львівської області, що підтверджується витягом із погосподарської книги № 2 оскільки вона працювала станом на 01.01.1991 в колгоспі, а її діти були неповнолітніми. Ці члени сім`ї мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, яке порушено оскаржуваними договорами дарування, укладеними між відповідачами.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Лозинський І.П. надіслав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, де вказав, що заявлені вимоги підтримує.

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, їх представник адвокат Галько Р.В. направив до суду заяву в якій просив відкласти розгляд справи, а також подав до суду заяву про застосування трирічного строку позовної давності, на підставі ч.4 ст.267 ЦПК України.

Треті особи із самостійними вимогами ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили, у матеріалах справи наявні заяви про слухання справи без їх участі, зустрічні позови підтримали і просили його задовольнити.

Третіми особами Яворівською державною нотаріальною конторою, Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації і експертної оцінки", Івано-Франківською селищною радою Яворівського району Львівської областіЯ явку представників в судове засідання не забезпечено, незважаючи на належне повідомлення про дату та час його проведення. Про причини неявки та правову позицію щодо спору, суд не повідомлено.

З урахуванням ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.

Частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Зважаючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, дійшов таких висновків.

Згідно з ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічний припис відображено в ст. 321 ЦК України. Також ст.373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) гарантується Конституцію України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, визнання права, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування тощо.

Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.

Встановлено, що сторони за первісним позовом позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 25.11.2008, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного відділу юстиції Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №196.

Згідно з технічного паспорту від 2013 року замовленого ОСОБА_2 , копію якого оглянуто в судовому засіданні, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , 1958 року побудови, складається з коридору загальною площею 4,2 кв.м, кладови площею 4,6 кв.м, житлової кімнати площею 21,7 кв.м, житлової кімнати площею 14,4 кв.м, , кухні площею 9,9 кв.м. Загальною площею 54,8 кв.м. Також до складу будинковолодіння входить гараж, 5 сараїв, літня кухня, окремий збудований погріб, огорожа, ворота та колодязь.

Згідно з наданого повідомлення сільського голови Лозиснької сільської ради №176 від 22.11.2018, адресованого ОСОБА_1 , сільською радою рішення на виготовлення права власності ОСОБА_2 не надавалось так як з 01.01.2013 дані повноваження сільської ради відмінено. Сільською радою 31.07. 2013 ОСОБА_2 було видано довідку за № 612 про адресу житлового будинку як голові даного домогосподарства для виготовлення технічного паспорту будинку.

Так, відповідно до довідки складеної сільським головою Лозинської сільської ради Яворівського району від 20.11.2015 №895, господарство у с.Дубровиця Яворівського району станом 01.01.1991 відносилось до суспільної групи господарства як колгоспне. Головою сім`ї згідно погосподарської книги записано ОСОБА_2 .

Як вбачається з рішення Виконкому Яворівської районної ради депутатів трудящих від 20.06.1968 №279, ОСОБА_3 відведено земельна ділянка під забудову житлового будинку та допоміжних будівель в с.Дубровиця розміром 0,14 га.

Як встановлено з копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого Лозинською сільською радою Яворівського району Львівської області, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 89 років, про що складено відповідний актовий запис № 25.

Про факт реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у будинку с.Дубровиця Яворівського району Львівської області свідчить довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 843 від 09.11.2015.

ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками значаться: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_12 що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Яворівським рай бюро ЗАГС Львівської області 01.11.1971, актовий запис №9.

ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками значаться: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_12 що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , НОМЕР_4 виданого в с.Дубровиця Яворівського району Львівської області 10.03.1973, актовий запис №3

Як встановлено із копії свідоцтва про розірвання шлюбу повторно виданого 17.01.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції Львівської області, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_13 розірвано, про що 07.10.2004 складено актовий запис №213, після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_14 ».

18.09.2014 між відповідачами та укладено договір дарування жилого будинку, посвідчений державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області за реєстровим №2019, відповідно до якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 спірний житловий будинок АДРЕСА_1 .

Житловий будинок належав ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.07.2014 за індексним №24830277. Згідно з витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №24831380, наданого 28.07.2014 державним реєстратором, прав на нерухоме майно Пацеляк В.Я., відомості про об`єкт нерухомого майна внесені до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 58; номер запису про право власності: 6481410.

Даний об`єкт нерухомості розміщений на земельній ділянці, площею 0,2302 гектарів, із визначенням її площу, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, цільове призначення якої обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №:10:002:0065, яка згідно одночасно посвідченої цивільно-правової угоди перейшла у власність обдарованого.

Право власності відповідача ОСОБА_3 на спірний будинок підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія ЕАМ №997844.

Відповідно до наданої відповідачем довідки №211 від 26.02.2016, складеної сільським головою Лозинської сільської ради Львівської області вбачається, що ОСОБА_3 згідно запису у погосподарських книгах зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів , визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Відповідно до п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Згідно Закону України Про власність від 15.04.1991, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно роз`яснень викладених у пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Згідно оглянутої у судовому засіданні копії трудової книжки ОСОБА_1 , остання 21.11.1975 прийнята на роботу обліковця рільничої бригади в колгосп «імені Котляревського», 17.03.1986 переведена на посаду бухгалтера по автотракторному парку. Звільнена з роботи 06.03.1987 за власним бажанням. Згодом 11.05.1987 була прийнята на роботу в колгосп «імені Котляревського» обліковцем ферми. 01.03.1992 переведена обліковцем колективу с.Дубровиця. 14.02.1992 на базі колгоспу «імені Котляревського» утворено спілку СОФГ "Нове Розточчя ". Далі 27.01.2000 утворено приватну агрофірму "Нове Розточчя ", де позивач працювала до 30.01.2000, коли звільнилася за власним бажанням.

Окрім цього з копії довідки виданої виконкомом Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області № 392 від 10.05.2016 судом встановлено, що згідно погосподарської книги № 2, що зберігається у Лозинській сільській раді Яворівського району господарство у селі Дубровиця за особовим рахунком № НОМЕР_5 , яке відносилося до суспільної групи господарства колгоспна - станом на 01.01.1991 у даному господарстві були зареєстровані: голова сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; жінка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 ; дочка ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 ; син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 ; син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 . Вказана обставина не заперечується сторонами.

Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і протягом судового розгляду даної справи стороною позивача надано суду переконливі докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.120 ЦК УРСР (1963 р.) «Майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності…». Статтею 121 ЦК УРСР було передбачено, що володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору відбувається за згодою всіх членів колгоспного. Право на частку в майні колгоспного двору зберігається за його членом на протязі трьох років, при виході із колгоспного двору, член колгоспного двору має право на виділення належної йому частки в майні колгоспного двору, при чому частки всіх членів колгоспного двору ( в тому числі і неповнолітніх членів) є рівними.

З матеріалів справи вбачається, що спірне домогосподарство належало до колгоспного двору, де проживали: ОСОБА_2 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 . Право власності на яке як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися.

Таким чином право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/6 частці кожного.

Відповідно, оспорюване свідоцтво від 28.07.2014 про право власності на житловий будинок видане на ОСОБА_2 на домоволодіння АДРЕСА_1 фактично позбавило права та частки в майні колгоспного двору інших його учасників.

Наведені положення Закону кореспондуються з позицією Верховного Суду викладеною в постанові Верховного суду від 29.01.2019 року по справі 713/1310/17-ц, та у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі 183/6031/16.

Відповідач ОСОБА_2 одноособово розпорядився на власний розсуд нерухомим майном, не маючи права одноособово укладати щодо вказаного майно будь-які правочини.

Таким чином, договір дарування укладений ОСОБА_2 18.09.2014 на користь ОСОБА_16 , який посвідчений державним нотаріусом Новояворівської державної нотарльної контори Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 2019, згідно якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 житловий будинок житловий будинок АДРЕСА_1 , який розміщений на земельній ділянці, площею 0,2302 гектарів, цільове призначення якої обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №:10:002:0065 за тією ж адресою, є недійсними, оскільки укладені особою (дарувальником), яка не була наділена таким правом.

А згідно положень ч.1,4 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

А тому, позовні вимоги в частині визнання недійсності свідоцтва про право власності та правочину суд вважає підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Що ж до позовних вимог позивача за первісним позовом та третіх осіб із самостійними вимогами про визнання за кожним з них права власності на 1/6 частину спірного житлового будинку, то суд виходить з такого.

Як вбачається із копії довідки виданої виконкомом Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області № 392 від 10.05.2016, в спірному житловому будинку, станом на 01.01.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 . Тобто, всі члени колгоспного двору мали рівні частки на праві сумісної власності, у силу закону. Неоформлення права власності документально не позбавляє їх права на належну їм частку у майні колгоспного двору. Таким чином, як було встановлено вище, позивач та треті особи із самостійними вимогами мають право на частку у майні колишнього колгоспного двору по 1/6 частині кожен.

А тому за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 слід визнати право власності по 1/6 частині будинковолодіння АДРЕСА_1 ,як членам колишнього колгоспного двору.

Щодо застосування строків позовної давності, то суд звертає увагу відповідача на те, що позивач просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 18.09.2014, а до суду з даною вимогою звернулася 01.02.2016, тобто в межах трьохрічного строку позовної давності. З приводу вимог про визнання права власності на 1/6 частки житлового будинку, то такі є похідними, а тому порушення права позивача за даними вимогами безпосередньо пов`язане з укладенням оспорюваного правочину.

Відтак, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з кожного з відповідачів на користь позивачів слід стягнути сплачений ними судовий збір.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 58 Конституції України, ст. 120, 123, 132, 227, 244 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) , ст. 5, 186, 203, 367, 372 ЦК України, ст.16 Закону України «Про власність», Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах, керуючись ст.263-265ЦПК України, суд,

вирішив :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи Яворівська державна нотаріальна контора, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації і експертної оцінки", Івано-Франківська селищна рада Яворівського району Львівської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним, позов третьої особи на стороні позивача ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним та визнання права власності на 1/6 ідеальну частину будинковолодіння, позов третьої особи на стороні позивача ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним та визнання права власності на 1/6 ідеальну частину будинковолодіння, позов третьої особи на стороні позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним та визнання права власності на 1/6 ідеальну частину будинковолодіння - задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, видане 28.07.2014 за індексним №24830277 державним реєстратором, прав на нерухоме майно ОСОБА_17 , на ім`я ОСОБА_18 .

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , що укладався між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 РНОКПП НОМЕР_6 , жителем АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_7 , жителем АДРЕСА_1 ), 18.09.2014 посвідчений державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області Коцюмбасом С.Й. за реєстровим №2019.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 жителькою АДРЕСА_1 ), право власності на 1/6 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_19 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителькою АДРЕСА_2 ), право власності на 1/6 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_3 ), право власності на 1/6 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , жителем АДРЕСА_1 ), право власності на 1/6 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 1690,0 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 1690,0 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складене і підписане 07.07.2025.

Суддя Юрій КОЛТУН