Справа № 456/3065/22 Головуючий у 1 інстанції: Сас С. С.
Провадження № 22-ц/811/3741/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: представника відповідача Дмитрович Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Карпінець Віри Юліанівни на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовної заяви позивач покликався на те, що 14.09.2019 відповідач ОСОБА_2 близько 13:30 год. проявивши злочинну недбалість, керуючи технічно справним автомобілем марки «Сіtroen С-4», р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним вулицею Б.Хмельницького в напрямку вул. Майдан Ринок в м. Стрий, Львівської області, при проїзді її ділянки на перехресті вулиць Б.Хмельницького, Зеленої та Корчака, неподалік будинку №19 по вул. Б.Хмельницького, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3 додаток 2 ПДР України, при якому справа наліво по ходу його руху, проїзну частину дороги переходив пішохід позивач ОСОБА_1 і якого він вчасно міг виявити в полі свого зору, не зменшив швидкості та не зупинився, щоб дати йому дорогу. Такими своїми діями відповідач ОСОБА_2 створив аварійну обстановку, яка призвела до наїзду на пішохода ОСОБА_1 . Згідно висновку судово-медичної експертиза ОСОБА_1 отримав закритий відламкуватий черезвертальний перелом правого стегна зі зміщенням, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я. Дії відповідача ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідач перед позивачем не вибачився та з його вини позивач опинився прикутий до ліжка, жодної матеріальної допомоги від відповідача не отримав, хоча у зв`язку зі своїм станом дуже потребує її. Крім того, в 2023 році померла дружина позивача, а донька, яка проживає спільно з ним, хворіє на тяжку форму лейкемії, тому позивач потребує додаткових коштів на догляд за ним сторонніх осіб. Життя позивача змінила дорожньо-транспортна пригода 2019 року з участю відповідача ОСОБА_2 , який проявив неуважність до дорожньої обстановки. Позивач перетворився в особу з обмеженими можливостями: самостійно не може встати з ліжка, відвідати туалет, не може самостійно обслужити себе, не може самостійно слідкувати за своєю гігієною, не може приймати гостей, відвідувачів. Позивач після ДТП жодного разу не виходив на прогулянку. Внаслідок відсутності активної ходи, руху, всі його внутрішні органи функціонують гірше. Кошти, отримані як відшкодування моральної шкоди, має намір витратити на послуги доглядальниці, на додаткові медичні обстеження та на реабілітацію.

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) судового збору.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 адвокат Карпінець Віра Юліанівна..

Вважає, що при ухваленні рішення не були з`ясовані усі обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, а тому воно є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що сума відшкодування в розмірі 15 000 грн. з врахуванням тривалого очікування на сатисфакцію є явно малою. Вказує, що моральна шкода полягає насамперед у настанні ДТП як свідчення протиправних дій відповідача, фізичному болю та стражданнях, яких зазнав ОСОБА_3 внаслідок ушкодження свого здоров`я. Після ДТП ОСОБА_1 так і не став на ноги, а тепер лише лежить в ліжку.

Звертає увагу на те, що досліджені докази в своїй сукупності вказують на те, що заявлені потерпілим (позивачем) до відшкодування сума в розмірі 101 тис грн. є обґрунтованою та мотивованою з урахуванням його стану здоров`я на сьогоднішній день, потребу в постійному сторонньому догляді, яка виникла після ДТП і по сьогоднішній день не зникла. На розмір відшкодування також впливає тривалість вирішення питання з відшкодуванням моральної шкоди (адже з моменту скоєння ДТП в 2019 р. та вирішення ситуації в судовому порядку в 2024р. (оскільки весь цей час відповідач не хотів відшкодувати жодної гривні, чи іншим чином підтримати соціально незахищеного ОСОБА_4 ) - пройшло майже 5 років).

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Дмитрович Н.В. на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частково задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинна нести відповідальність за моральну шкоду. Тому, виходячи з засад розумності та справедливості, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача та з урахуванням особи відповідача та обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 15000 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.03.2023 року звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження №0001112 від 14.09.2019 про обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито.

Вищевказаною ухвалою встановлено, що ОСОБА_2 проявивши злочинну недбалість, 14.09.2019 року близько 13 години 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Сіtroen С-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним вулицею Б.Хмельницького в напрямку вулиці Майдан Ринок м. Стрий, Львівської області, при проїзді її ділянки на перехресті вулиць Б.Хмельницького-Зеленої-Корчака, неподалік будинку №19 по вул. Б.Хмельницького, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до неурегульованого пішохідного переходу, позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3 додаток 2 ПДР України, по якому справа наліво по ходу його руху, проїзну частину дороги переходив пішохід ОСОБА_1 , і якого він міг вчасно виявити в полі свого зору, не зменшив швидкості та не зупинився, щоб дати йому дорогу, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до наїзду на нього. Внаслідок наїзду потерпілий ОСОБА_1 отримав закритий відламкуватий черезвертельний перелом правого стегна зі зміщенням, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення чинних Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 , а саме: п. 1.5 (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); п. 1.10 (в частині значень термінів «небезпека для руху» та «пішохідний перехід» - не надав право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху); п. 2.3 (підпункт) «б» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; підпункту «д» - водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); п. 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди); п. 18.1 (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби - зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека); і вказані порушення ОСОБА_2 вимог ПРД України є в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали. ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з ч.ч. 1,2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пунктами 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 2 - 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Верховного Суду від 21.04.2022 у справі №748/359/20 (провадження №61-8641св21) зроблено висновок, що будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Тобто, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_5 доведено завдання йому відповідачем моральної шкоди, оскільки саме внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 , як винуватця ДТП, якими спричинено ушкодження здоров`я позивача, останньому завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок протиправного заподіяння винуватцем ДТП йому тілесних ушкоджень.

Разом з тим колегія суддів вважає, що визначений місцевим судом розмір відшкодування моральної шкоди є заниженим. Оцінюючи моральну шкоду, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не в повному обсязі врахований характер заподіяння моральної шкоди позивачу, тривалість лікування позивача, негативні наслідки для його організму після отриманих травм, відсутність з боку відповідача вчинення будь-яких дій на відшкодування позивачу заподіяної шкоди. З урахування цих обставин визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є очевидно недостатнім для покриття моральних страждань позивача. Разом з тим заявлений позивачем розмір моральної шкоди у 101 000 гривень не є достатньо мотивованим. За загальним правилом будь-яке відшкодування шкоди повинно бути обґрунтованим та не призводити до безпідставного збагачення позивача і створювати надмірний тягар для зобов`язаної особи у деліктному зобов`язанні. Тому колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи позивача наведені в апеляційній скарзі щодо недостатності визначеного судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди та з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне збільшити розмір відшкодування моральної шкоди до суми 50 000 грн. У зв`язку з наведеним рішення суду першої інстанції в частині вирішення вказаних позовних вимог підлягає до зміни.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів, прийшла до висновку, що рішення районного суду в оскаржуваній частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди підлягає зміні шляхом збільшення розміру моральної шкоди з 15 000 грн. до 50 000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

у х в а л и в:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Карпінець Віри Юліанівни задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - змінити.

Збільшити розмір відшкодування моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 000 грн. моральної шкоди

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02.07.2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.