ЄУ №712/1609/25
Провадження №2/712/1708/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі: головуючого судді Стеценко О.С., за участю секретаря Дубини В.В., представника позивача Блізнєцова Є.А., представника відповідача Бруса С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальний збиток у сумі 102 808,00 грн., франшизу в сумі 2 500,00 грн., моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн., витрати на оплату послуг судового експерта у сумі 6 500,00 грн. та витрати по сплаті судового збору.

У обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 травня 2024 року в м. Черкаси, на перехресті вулиць Благовісна Святотроїцька сталася ДТП за участю транспортного засобу MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та NISSAN ALTIMA, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого належний позивачу автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2024 року №712/6334/24 відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідальність водія NISSAN ALTIMA, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта».

Згідно висновку судового експерта №041/2024 від 19.09.2024 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без врахування коефіцієнту фізичного зносу складників становить 714 347,13 грн. і перевищує ринкову вартість транспортного засобу NISSAN ALTIMA, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент настання ДТП на 534 798,00 грн.

Позивач зазначає, що з урахуванням ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» належний їй автомобіль слід вважати фізично знищеним, оскільки вартість його ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля до настання ДТП.

Відповідно до зобов`язуючої пропозиції вартість автомобіля позивача у пошкодженому стану складає 271 990,00 грн.

Таким чином, розмір матеріального збитку, завданого позивачу в результаті ДТП, становить 262 808,00 грн. (534 798,00 грн. 271 990,00 грн.).

Між ПАТ «НАСК «Оранта» та позивачем досягнуто згоди щодо розміру страхового відшкодування в сумі 150 000,00 грн.

З урахуванням висновку експерта та сплаченого страхового відшкодування, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 матеріальний збиток у сумі 102 808,00 грн., франшизу у сумі 2 500,00 грн., моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн., та судові витрати.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 04 березня 2025 року.

04 березня 2025 року судове засідання відкладено на 22 квітня 2025 року за клопотанням представника позивача.

22 квітня 2025 року судове засідання не відбулося у зв`язку з оголошенням сигналу «Повітряна тривога» на території Черкаської області, розгляд справи призначено на 21 травня 2025 року.

21 травня 2025 року судове засідання відкладено на 24 червня 2025 року у зв`язку з витребуванням доказів.

13 березня 2025 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У обґрунтування своїх заперечень зазначив, що у позовній заяві вбачається невідповідність наданих позивачем доказів фактичним обставинам справи.

Так, у позовній заяві зазначено, що 15 травня 2024 року на перехресті вулиць Благовісна - Святотроїцька в м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу MATSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу NISSAN ALTIMA, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого належний мені автомобіль зазнав технічних ушкоджень.

Відповідно до Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2024 року по справі №712/6334/24, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 , тоді як постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2024 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася 18 травня 2024 року, а не 15 травня 2024 року.

Крім того, відповідачем здійснено перевірку ОСЦПВ №216890026 станом на 18.05.2024, в результаті чого виявлено, що згідно даного полісу застраховано транспортний засіб державний номер НОМЕР_4 , який не відповідає державному номеру жодного із автомобілів, вказаних позивачем у його позовній заяві та зазначених в постанові Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2024 року по справі №712/6334/24.

У обґрунтування заперечень щодо розміру шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача, представник відповідача указує, що з наданого висновку експерта вбачається, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля позивача станом на момент його пошкодження перевищує його вартість до ДТП.

Таким чином, згідно наданого позивачем висновку експерта ремонт автомобіля позивача вважається економічно необґрунтованим, а отже автомобіль вважається фізично знищеним.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, то його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

З наданого позивачем експертного висновку вбачається, що на вирішення експерта не ставилося питання визначення вартості транспортного засобу після ДТП.

При цьому, посилання позивача на додану до позову копію Зобов`язуючої пропозиції як на підставу визначення вартості автомобіля NISSAN ALTIMA, д.н.з. НОМЕР_2 , в пошкодженому стані, не може братися судом до уваги, оскільки, даний документ не є належним доказом визначення вартості транспортного засобу після ДТП.

З огляду на вищезазначене, відповідач зауважує, що висновок експерта не є належним та допустимим доказом, оскільки не містить відомостей щодо вартості пошкодженого автомобіля після ДТП, а тому він не може бути покладений в основу судового рішення.

Крім того, огляд транспортного засобу проводився у вересні 2024 року, тоді як дорожньо-транспортна пригода відбулася у травні 2024 року, тобто через значний проміжок часу.

За вказаний час із пошкодженим транспортним засобом могло відбутися багато фізичних змін внаслідок зовнішнього втручання, а тому може не бути причинно-наслідкового зв`язку між встановленими експертом пошкодженнями та ДТП.

Також представник відповідача зазначає, що позивачем жодним чином не обґрунтовано розмір моральної шкоди 10 000,00 грн., яку заявлено до стягнення з відповідача.

21 березня 2025 року представник позивача подав відповідь на відзив, у якій він зазначив, що відповідно до п. 7.17. Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, якщо вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ.

Відповідно до п. 7.19. Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, у разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ.

Проведений онлайн аукціон на платформі АУДАТЕКС, за результатом якого надано зобов`язуючу пропозицію, мав на меті визначити вартість майна у пошкодженому стані, що прямо зазначено в ній. Найбільша ставка надана покупцями 271 990,00 грн.

Ураховуючи, що за п. 7.19 Методики утилізаційна вартість при фізично знищеному автомобілі може прийматись за ціною аналогічного пошкодженого автомобіля, то визначення вартості автомобіля NISSAN ALTIMA д.н.з. НОМЕР_2 , не просто за аналогом, а за реальною ставкою, є нормативно допустимою. Проведення онлайн аукціону надало вичерпний результат вартості автомобіля в пошкодженому стані, а тому звертатись з таким питанням до експерта при проведенні експертизи немає необхідності, оскільки ця сума є реальною і реальний покупець готовий придбати авто за таку вартість.

Представник позивача також зазначає, що пунктом 59 додатку №6 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ у розділі перелік рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням передбачені комп`ютерні програми для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва «Audatex М21», «Audatex М95», «AudaShare» - Німеччина. Отже сама платформа АУДАТЕКС, в тому ж числі, є нормативно-допустимою.

Щодо посилання представника відповідача на невідповідність фактів, зазначених у позовній заяві, то представник позивача зазначає, що ним були допущені технічні описки, а саме у даті дорожньо-транспортної пригоди правильно 18 травня 2024 року, замість 15 травня 2024 року, та у номерному знаку автомобіля позивачки правильно НОМЕР_4 , замість НОМЕР_1 .

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2024 року у справі №712/6334/24 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу, постанова набрала законної сили 14.06.2024.

Як вбачається із зазначеної постанови 18 травня 2024 року в м. Черкаси, вул. Святотроїцька, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Благовісна, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , та NISSAN ALTIMA, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого належний позивачу автомобіль зазнав механічних ушкоджень (з урахуванням постанови від 08.04.2025).

Згідно висновку за результатами експертного автотоварознавчого дослідження №041/2024 від 19.09.2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля NISSAN ALTIMA, д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату ДТП складає 714 347,13 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля NISSAN ALTIMA, д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату ДТП складає 534 798,00 грн.

Згідно зобов`язуючої пропозиції визначення вартості майна (б/в або у пошкодженому стані), розміщеної на платформі «АУДАТЕКС», вартість пошкодженого автомобіля NISSAN ALTIMA складає 271 990,00 грн.

Судом досліджено страхову справу 24-23-9137 за фактом ДТП, що сталася 18 травня 2024 року.

Установлено, що ПАТ «НАСК «Оранта» 16.09.2024 проведено огляд транспортного засобу NISSAN ALTIMA, д.н.з. НОМЕР_2 , виявлено пошкодження автомобіля та визначено обсяг необхідних ремонтних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи 22.10.2024 ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта» досягнуто згоди щодо суми відшкодування за страховим випадком у розмірі 150 000,00 грн.

Згідно довідки від 09.11.2024, виданої АТ КБ «Приватбанк» по рахунку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 зараховано 150 000,00 грн. від ПАТ «НАСК «Оранта».

Правовідносини сторін регулюються ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон).

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Провина відповідача у ДТП встановлена за постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2024 року, згідно якої ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно висновку №041/2024 від 19 вересня 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля NISSAN ALTIMA, д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату ДТП складає 714 347,13 грн., вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику транспортного засобу NISSAN ALTIMA, д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату ДТП склала 534 798,00 грн.

Відповідно до зобов`язуючої пропозиції вартість автомобіля позивача у пошкодженому стану складає 271 990,00 грн.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 28 Закону).

Відповідно до п.п. 30.1, 30.2 ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 22 Закону передбачено відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Статтею 36 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно ст. 36.2 Закону якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Матеріали справи містять докази щодо узгодження між ОСОБА_3 та ПАТ «НАСК «Оранта» та виплати останнім на рахунок позивача страхового відшкодування у сумі 150 000,00 грн.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Станом на день розгляду справи, доказів відшкодування відповідачем шкоди позивачу або доказів на спростування розрахунку матеріальної шкоди чи обов`язку щодо її відшкодування відповідачем до суду не надано.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Така правова позиція викладена у постанові ВС від 21.02.2018 у справі № 760/19377/15.

Таким чином, позовна вимога щодо стягнення з відповідача матеріального збитку у сумі 102 808,00 грн. підлягає задоволенню.

Суд приймає до уваги наданий позивачем висновок, відповідач його не спростував, своїм правом на заявлення клопотання про призначення експертизи не скористався.

Крім того, згідно п. 36.6 Закону передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, отже з відповідача підлягає стягненню франшиза у сумі 2 500,00 грн.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн.

Розглядаючи указану, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 7 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті..

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ураховуючи, що позивачу унаслідок протиправних дій відповідача фізично знищено належний їй транспортний засіб, який використовувався ОСОБА_1 у повсякденному житті, пошкодження автомобіля вплинуло на звичний ритм життя позивача та його родини, тому суд погоджується з доводами позивача про завдання їй моральної шкоди. У той же час суд вважає, що достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди є 2 000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. В іншій частині вимог позивача слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Згідно квитанції №0.0..1 від 04.02.2025 позивачем за подання позову сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Оскільки судом позовні вимоги задоволені частково, то з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 254,34 грн.

Крім того, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на оплату послуг судового експерта у сумі 6 500,00 грн., які понесені позивачем для доведення розміру завданої шкоди.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , матеріальний збиток у сумі 102 808,00 грн., франшизу в сумі 2 500,00 грн., моральну шкоду у сумі 2 000,00 грн., витрати на оплату послуг судового експерта у сумі 6 500,00 грн. та судовий збір у сумі 2 254,34 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано Черкаському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02.07.2025.

Суддя: О.С. Стеценко