Номер провадження: 22-ц/813/3456/25
Справа № 522/26/15-ц
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

10.06.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової почеркознавчої експертизи кредитного договору №010/25-28/07-278 від 24 травня 2007 року та договору іпотеки від 24 травня 2007 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Негоциант» до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Негоциант», треті особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним, -

встановила:

У січні 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Негоциант») звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 1 а.с. 3-6).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2023 року заяву представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2015 року скасовано, справу призначено до розгляду (т. 3 а.с. 40-42).

У грудні 2023 ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із зустрічним позовом до ТОВ «ФК «Негоциант», треті особи: АТ «Райффайзен Банк», ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним, в якому просила суд визнати недійсним договір іпотеки від 24 травня 2007 року, сторонами якого є ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 (т. т. 3 а.с. 137-138).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2024 року позов ТОВ «ФК «Негоциант» було задоволено. В рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту № 010/25-28/07-275 від 24 травня 2007 року в розмірі 367323,02 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежилі приміщення першого поверху № 502, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 163,0 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, шляхом реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів, ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом в межах процедури виконавчого провадження. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Негоциант» судовий збір у сумі 3654 грн. (т. 4 а.с. 82-95).

Постановою Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 було задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2024 року змінено та доповнено в частині мотивування, в іншій частині - залишено без змін (т. 4 а.с. 152-162).

Не погоджуючись із рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2024 року, ОСОБА_1 звернулася до Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою.

У вказаній апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи кредитного договору №010/25-28/07-278 від 24 травня 2007 року та договору іпотеки від 24 травня 2007 року по даній цивільній справі, обґрунтоване тим, що, на думку заявника, вона не підписувала кредитний договір.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, ознайомившись із клопотанням, матеріалами справи, доходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення судової почеркознавчої експертизи кредитного договору №010/25-28/07-278 від 24 травня 2007 року та договору іпотеки від 24 травня 2007 року слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупністю таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Статтею 113 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. Додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з чим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи (постанова Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 201/15019/14-ц).

Процесуальним законом передбачено дві підстави для призначення судом повторної експертизи, а саме: у випадку, якщо висновок експерта суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності (постанова Верховного Суду від 29 грудня 2022 року у справі № 686/15304/14).

В п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» зазначено, що дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

За приписами ст. 105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 110 ЦПК України).

У даному випадку колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 не надала доказів наявності підстав обов`язкового призначення експертизи у справі, передбачених ст. 105 ЦПК України, або того, що суди попередньої інстанцій безпідставно проігнорував ці докази.

Крім того, колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_1 щодо проведення почеркознавчої експертизи у зв`язку із фактом нібито непідписання кредитного договору від 24 травня 2007 року, є безпідставними, оскільки преюдиційні обставини підписання нею цього кредитного договору підтверджені у справі № 522/5508/14-ц.

Що стосується договору іпотеки від 24 травня 2007 року, то у даній справі судами першої та апеляційної інстанцій достеменно встановлений факт його укладання 24 травня 2007 року між позивачем АТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Негоциант») та ОСОБА_2 відповідно до умов якого остання виступила майновим поручителем виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 010/25-28/07-278 від 24 травня 2007 року, а відтак, заявником не доведено підстав для проведення судової почеркознавчої експертизи вказаного іпотечного договору.

За таких обставин та з огляду на предмет спору, а також доводів й заперечень сторін, колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про призначення судової почеркознавчої експертизи кредитного договору №010/25-28/07-278 від 24 травня 2007 року та договору іпотеки від 24 травня 2007 року - відсутні.

Керуючись ст. ст. 103,108, 260, 367, 368, 381 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової почеркознавчої експертизи кредитного договору №010/25-28/07-278 від 24 травня 2007 року та договору іпотеки від 24 травня 2007 року відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе