Справа № 522/1525/25
Номер провадження № 2/521/4174/25
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Бобуйка І.А.
секретаря судового засідання - Шелкопляс В.В.
29.01.2025 представник позивача звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, в якому просив суд, стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 221125,32 грн. та усі судові витрати.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.04.2025 року справу було передано за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси.
17.04.2025 року системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями, позовну заяву було передано судді Бобуйку І.А.
Ухвалою суду від 18.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 10.06.2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити та просив справу розглядати без його особистої участі.
Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Судом встановлено, що власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за місцезнаходженням: АДРЕСА_2 , відповідно до Закону України «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку» створено ОСББ «ГРАФ».
Згідно статуту ОСББ «ГРАФ», об?єднання є неприбутковою організацію і не має та меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності Об?єднання може здійснюватися власними силами. Об?єднання (шляхом самозабезпечення або шляхом залучення на договірних засадах суб?єктів господарювання.
Метою створення Об?єднання є забезпечення і захист прав співвласників, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів (або внесків) на утримання будинку.
Завданням та предметом діяльності Об?єднання, серед іншого, є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання і багатоквартирного будинку та прибудинкової території згідно з чинним законодавством та цим Статутом, та управління цими згідно з чинним законодавством та цим Статутом; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; управління, утримання і використання спільного майна об?єднання, для сприяння господарській діяльності Об?єднання направленій на забезпечення утримання будинку; приймати рішення щодо надходження та витрати коштів об?єднання: здійснення контролю за своєчасною сплатою внесків і платежів, оплати житово- комунальних послуг; встановлення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласниками, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного та інших фондів, що визначені Об?єднанням; застосування необхідних заходів впливу на співласників, які не виконують своїх обов?язків; затвердження кошторису, балансу об?єднання та річного звіту; тощо.
Статутом визначено, що виконавчим органом Об?єднання є правління, яке, обирається та підзвітне загальним зборам. Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами. Загальні збори своїм рішенням вправі в будь-який час припинити повноваження правління чи окремих його членів.
Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було обрано головою правління ОСББ «ГРАФ».
11 березня 2024 року на загальних зборах ОСББ «ГРАФ» співвласники прийняли рішення, яким припинили повноваження Голови правління ОСББ «ГРАФ» ОСОБА_1 з 02 березня 2024 року та виключили ОСОБА_1 , як особу, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Обрано Головою Правління Кущінського С.I. з 03 березня 2024 року.
Таким чином, вказаним рішенням суду встановлено, що до наказу ОСББ «Граф» від 22.08.2023 року № 22/05/к/1 про звільнення було звільнення охоронника ОСОБА_2 з 18.08.2023 року за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 К3ПП України та зроблено остаточний розрахунок та виплати ОСОБА_2 компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки у день звільнення, підстава наказу вказано-Акт від 21.08.2023 року.
Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
З метою виконання вищезазначеного рішення в добровільному порядку позивач, наказом від 25.03.2024 року, виплатило ОСОБА_2 , на зазначений ним рахунок, кошти у розмірі - 146 399,36 грн., що підтверджується платіжними інструкціями: №728 від 19.04.2024 року у розмірі 19 529,30 грн. виплата заробітної плати за рішенням суду від 06.03.2024 року; №747 від 09.05.2024 року у розмірі 111 848,76 грн. виплата заробітної плати за рішенням суду від 06.03.2024 року; №749 від 10.05.2024 року у розмірі 15 021,30 грн. виплата моральної шкоди за рішенням суду від 06.03.2024 року;
Також, здійснено перерахунок судового збору на користь держави у розмірі - 1 211,00 грн. згідно платіжної інструкції №748 від 11.05.2024 та 2 147,20 грн. згідно платіжної інструкції №750 від 10.05.2024 року.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі статтею 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Статтею 1 Закону України "Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку" встановлено, що об?єднання співласників багатоквартирного будинку це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Співвласники багатоквартирного будинку це власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.
Відповідно статті 4 Закону України "Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку" об?єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов?язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об?єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Основна діяльність об?єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов?язань, пов?язаних з діяльністю об?єднання.
Частиною першою статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», визначено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об?єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об?єднань співвласників багатоквартирного будинку).
За умовами частин сімнадцятої, вісімнадцятої статті 10 Закону України "Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку" для керівництва поточною діяльністю об?єднання обирається правління. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об?єднання, визначених статутом. Правління є виконавчим органом об?єднання і підзвітне загальним зборам.
Згідно з абзацом 9 частини дев?ятої статті 10 Закону України "Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку" до виключної компетенції загальних зборів співвласників віднесено, зокрема, питання щодо матеріального та іншого заохочення голови та членів правління об?єднання співвласників багатоквартирного будинку.
Приписами частини двадцятої статті 10 Закону України "Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку" унормовано, що до компетенції правління відноситься розпорядження коштами об?єднання відповідно до затвердженого загальними зборами об?єднання кошторису. Вказаним законом не передбачено імперативної норми щодо процедури обрання голови правління, тому така процедура визначається відповідно до статуту об?єднання.
Відповідно до ст. 29 Закону України "Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку", особи, винні, у тому числі у недотриманні вимог цього Закону та порушенні статуту об?єднання несуть, зокрема, цивільну відповідальність відповідно до закону.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 134 Кодексу законі про праці України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа є винною в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.
Застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, слід мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Відповідальність у цих випадках настає незалежно від форми вини.
Статтею 136 КЗпП України, визначений порядок покриття шкоди, заподіяної працівником.
Приписами частини четвертої статті 136 КЗпП України, передбачено, що стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу.
У статті 237 КЗпП України, передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо роботодавець затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 та нової редакції статті 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.
Згідно з пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.
У статті 12 статуту ОСББ «ГРАФ» визначено, що виконавчим органом Об?єднання є правління, яке, обирається та підзвітне загальним зборам. Правління здійснює керівництво поточною діяльністю Об`єднання та має право приймати рішення з питань діяльності Од`єднання, визначених Статутом. Правління в особі Голови правління має право укладати договори на суму, що не перевищує стократний розмір мінімальної заробітної плати для кожного договору окремо.
Згідно статті 14 статуту ОСББ «ГРАФ», до компетенції Правління належить, зокрема, прийняття на роботу в Об`єднання працівників та звільнення їх, застосування заходів заохочення та накладення стягнення, видавати обов`язкові для працівників Об`єднання накази у сфері трудових відносин.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв?язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв?язку з порушенням.
За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
З аналізу вищенаведених обставин справи та норм чинного законодавства судом встановлено, що відповідач на час виникнення спірних правовідносин був Головою правління ОСББ «ГРАФ», який прийняв рішення про звільнення ОСОБА_2 з займаної ним посади та підписав відповідний наказ. Такі дії посадової особи у судовому порядку були визнані неправомірними, вчиненими з порушенням норм КЗпП України. Оскільки, відповідно до статуту товариства, саме на голову були покладені обов`язки щодо прийняття управлінських рішень, прийняття та звільнення з займаних посад працівників, самостійно вирішувати управлінські питання, суд приходить до висновку, що саме на відповідача покладається відповідальність за прийняття неправомірних рішень та винесення наказу, що скасований судом, а тому саме відповідач , як виконуючий обов`язки голови правління товариства повинен покрити шкоду, заподіяну товариству у зв`язку з оплатою ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 146399,36 грн..
Судом встановлено, що загальна сума до стягнення становить 221125,32 грн.
Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Частиною 3 тієї ж статті ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом встановлено, що судові на правову допомогу позивача склали 100000 гривень 00 копійок. На підтвердження вказаного факту в матеріалах справи наявні посвідчені копії: Договору про надання правничої (правової) допомоги, що укладений між позивачем та АО «Бороган» від 28.07.2024 року, акту прийому-передач послуг , що укладений між позивачем та АО «Бороган» від 28.07.2024 року, згідно якого позивач сплатив для АО «Бороган» вартість правової допомоги у розмірі 100000,00 гривень.
Відповідно до позиції викладеній у постанові Верховного Суду у справі № 910/4881/18 від 18.12.2018 року, зменшення витрат на правову допомогу можливе лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок не співмірності.
Згідно постанови Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року, за умови належного підтвердження витрати на професійну правничу допомогу стягуються і у випадку, коли фактично ще не сплачені стороною, а тільки мають бути сплачені. Верховний Суд прийшов до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Верховний Суд у постанові від 09.04.2019 р. у справі №826/2689/15 зазначив, зокрема, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18, суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 322, 526, 549, 551 Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
СУДДЯ: Бобуйок І.А.