Справа №403/120/25 провадження № 2-н/403/33/25
У Х В А Л А

30 червня 2025 року с-ще Устинівка

Суддя Устинівського районного суду Кіровоградської області Атаманова С.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення заяви і до досягнення повноліття дитини.

Ухвалою судді Устинівського районного суду Кіровоградської області від 17 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу було залишено без руху для усунення її недоліків, а саме: для виконання вимог п.п.2, 4, 5 ч.2 ст.163 ЦПК України.

У вказаній ухвалі судом були зазначені способи усунення недоліків заяви про видачу судового наказу.

Одночасно ОСОБА_1 були роз`яснені наслідки неусунення нею у встановлений судом строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення їй копії ухвали суду від 17 березня 2025 року, зазначених в цій ухвалі недоліків заяви про видачу судового наказу шляхом повернення її заявнику.

Суддею встановлено, що копія ухвали суду від 17 березня 2025 року, направлена заявнику ОСОБА_1 на вказану нею в заяві про видачу судового наказу адресу місця проживання: АДРЕСА_1 , що є також зареєстрованим місцем її проживання, була повернута до суду з довідкою відділення поштового зв`язку від 21 березня 2025 року про відсутність адресата за вказаною адресою.

Повторно направлена 03 квітня 2025 року копія ухвали суду від 17 березня 2025 року була повернута до суду без вручення ОСОБА_1 з тієї ж самої причини.

Отже, зазначивши у заяві про видачу судового наказу адресу місця проживання, заявник ОСОБА_1 , як учасник справи, особисто визначила її як засіб комунікації, що може використовуватись судом, тобто проінформувала суд у встановлений процесуальний спосіб про адресу для листування з нею, чим поклала на себе як ризики щодо її актуальності, так і обов`язок отримувати судові рішення, направлені на вказану адресу. Вирішуючи питання про наявність підстав для повернення ОСОБА_1 поданої нею заяви про видачу судового наказу, суддя керується наступними правовими нормами.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону). Враховуючи викладене, у разі неусунення заявником недоліків заяви про видачу судового наказу, за відсутності відповідних процесуальних норм у Розділі ІІ ЦПК України «Наказне провадження», застосуванню підлягають положення ст.185 ЦПК України щодо повернення позовної заяви за аналогією закону.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з положеннями ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає зазначені в ній вимоги, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом ч.6 ст.128 ЦПК України копії відповідних документів, у випадку відсутності у відповідного учасника справи офіційної електронної адреси, надсилаються судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до п.4 «Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265, особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Зазначені правові вимоги при листуванні із заявником ОСОБА_1 судом були дотримані.

Разом з тим, станом на 30 червня 2025 року заявником ОСОБА_1 недоліки заяви про видачу судового наказу, зазначені в ухвалі суду від 17 березня 2025 року, не усунуті. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі №465/6147/18, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, враховуючи, що направлення копії ухвали від 17 березня 2025 року про залишення заяви про видачу судового наказу без руху було здійснено судом на повідомлену заявником ОСОБА_1 адресою її місця проживання, що є одночасно і адресою її зареєстрованого місця проживання, що свідчить про «презумпцію обізнаності» заявника, як учасника справи, про адресоване їй судове рішення, приходжу до висновку про належність повідомлення ОСОБА_1 про наявні недоліки поданої нею заяви про видачу судового наказу.

Заява про продовження процесуального строку в порядку ч.2 ст.127 ЦПК України від заявника ОСОБА_1 та (або) її представника до суду не надходила.

Про наявність об`єктивних причин (обставин), що унеможливили виконання ухвали суду від 17 березня 2025 року заявник та (або) її представник суд також не повідомили.

Відповідно до ч.6 ст.185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що ОСОБА_1 у встановлений судом строк не були виконані вимоги ухвали від 17 березня 2025 року щодо усунення недоліків поданої нею заяви про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, приходжу до висновку про наявність підстав для постановлення ухвали про повернення вказаної заяви, що не обмежує права заявника ОСОБА_1 на повторне звернення до суду за захистом після усунення умов, які стали підставою для повернення заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст.ст.10, 161, 163, 185, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - повернути заявнику. Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що повернення заяви про видачу судового наказу не перешкоджає повторному зверненню із відповідною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутись до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини в спрощеному позовному провадженні.

Копію ухвали направити заявнику ОСОБА_1 .. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя С.Ю.Атаманова