Номер провадження: 22-ц/813/3480/25
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення.

07 листопада 2024 року представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Бєлосевич Є.П. було направлено до суду в електронній формі через підсистему Електронний суд, яка надійшла до суду 08.11.2024 року, заяву про ухвалення додаткового рішення суду з вирішення питання про компенсацію понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн., з доданими доказами до неї.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.11.2024 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі, за наслідком чого остання має право на відшкодування понесених нею під час розгляду даної справи витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2024 року ухвалено додаткове рішення по цивільній справі №947/26825/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу 25000 гривень 00 копійок.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявна невідповідність наданого платіжного доручення на підтвердження сплати позивачкою коштів за відповідні послуг до належного доказу, та доказу що підтверджує сплату за надані їй послуги саме в межах даної справи. Додатково вказано, що предмет спору в даній справі належить до малозначних справ, а відтак визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним, а також буде надмірним тягарем для відповідача.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 12 червня 2025 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

10 червня 2025 року від адвоката Бєлосевич Є.П., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка вмотивована тим, що Представник ОСОБА_2 адвокат Бєлосевич Є.П. з 04.06.2025 по 18.06.2025 (включно) знаходиться на лікарняному після операційного втручання, що підтверджується листом непрацездатності відкритим 04.06.2025 року, а тому не може бути присутньої на судовому засіданні, призначеному на 12.06.2025 року. У зв`язку з неможливість присутності в судовому засіданні через хворобу, знаходженні на лікуванні та реабілітації просить перенести розгляд справи призначений на 12.06.2025 року об 11 годин 15 хвилин на іншу дату.

12 червня 2025 року від адвоката Єлісєєва Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка вмотивована тим, що адвокат Єлісєєв Д.О. буде перебувати як представник у іншому судовому засіданні, а тому не може бути присутній під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2024 року.

Розглянувши вказані заяви про відкладення розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Колегія суддів звертає увагу, що у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, тому підстав для розгляду справи з обов`язковою участю сторін суд апеляційної інстанції не знаходить.

Крім того, адвокатом Єлісєєвим Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , не було надано жодного належного та допустимого доказу того, що він бере участь у іншому судовому засіданні.

Таким чином, поважність причин відкладення судом апеляційної інстанції не встановлена, заявники реалізували своє право на викладення відповідних аргументів та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони у справі.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 червня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №947/26825/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини.

Під час звернення до суду з даним позовом, позивачем ОСОБА_2 у позові зазначалось вимоги про відшкодування наступних судових витрат:

- судового збору в сумі 1211,20 грн;

- витрат понесених на отримання висновку про психоемоційний стан дитини 24840 грн;

- витрати на оплату психотерапевтичного курсу МАРО для дитини 12465,00 грн;

- витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн.

За наслідком розгляду вказаної справи, 04 листопада 2024 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю задоволено. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час ухвалення даного рішення суду судом було вирішено питання з розподілу судових витрат, а саме: понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору, за наслідком чого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування цих витрат 1211 гривень 20 копійок; заявлених до відшкодування витрат понесених на отримання висновку про психоемоційний стан дитини в сумі 24840,00 грн та витрат з проходження дитиною психотерапевтичного курсу МАРО в сумі 12465,00 грн, за наслідком чого у відшкодуванні даних витрат позивачеві судом відмовлено.

Разом з тим, як вбачається, під час ухвалення даного рішення суду судом не вирішувалось заявлена позивачем вимога про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн, оскільки представником позивачки у судовому засіданні 04.11.2024 року зазначалось, про необхідність часу для подання доказів на підтвердження цих витрат, які будуть надані представником у відповідності до положень ч.8 ст. 141 ЦПК України, а саме протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідні докази на підтвердження понесення ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу та заява про ухвалення додаткового рішення суду, направлена представником позивачки до суду 07.11.2024 року.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що докази на підтвердження судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, вказана заява з доказами на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, подана стороною позивача ОСОБА_2 до суду у визначені ст. 141 ЦПК України строки, за наслідком чого відсутні підстави для залишення вказаної заяви без розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в свою чергу належать у тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Приймаючи що питання з компенсації понесених позивачем судових витрат що складаються з витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось під час ухвалення рішення суду від 04.11.2024 року за наслідком розгляду справи, суд вважає наявними підстави для ухвалення додаткового рішення суду по даній справі з розгляду даного питання.

Щодо обґрунтованості вимог ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції правильно зазначив таке.

У відповідності до положень статті 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» (частина четверта статті 62 ЦПК України ).

За положеннями пункту 4 статті 1 , частини третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правничої допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. (частина перша статті 182 ЦПК України ).

Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу забезпечується відповідно до статей 134 , 137 , 141 ЦПК України .

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження №12-14гс22), дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їх розміру, що виходить з конкретних речей справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії, як виявлені вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на основі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, відповідно до практики Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" " проти України", заява N19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц проти Латвії» достатньо, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з частинами другою, третьою, восьмою статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Приймаючи вищевикладене, досліджуючи подані до суду докази, судом першої інстанції правильно встановлено, що представництво інтересів позивача в даній справі ОСОБА_2 здійснювалось адвокатом Бєлосевич Євгенією Павлівною, повноваження якого підтверджуються ордером серії ВН №1403665 від 28.08.2024 року, виданим на підставі договору №01/04/2023 про надання правничої допомоги від 24.04.2023 року.

У відповідності до наданого договору №01/04/2023 про надання правничої допомоги від 24.04.2023 вбачається, що він укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Бєлосевич Євгенією Павлівною.

У відповідності до умов вказаного договору, Адвокат зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу («послуги») в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити вказані послуги та фактичні витрати Адвоката у порядку та строки обумовлені Сторонами. За цим договором Клієнту надаються такі послуги: забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта; надання Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності Клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; забезпечення захисту та представлення інтересів Клієнта перед фізичними та юридичними особами, в органах державної влади, правоохоронних органах, у тому числі, але не виключно в органах прокуратури, внутрішніх справ, Національній поліції, Службі безпеки України тощо, органах ДРАЦ, митних органах, органах державної податкової служби, контролюючих органах, Міністерстві юстиції України, в його структурних підрозділах, територіальних органах тощо, органах місцевого самоврядування, районних державних адміністраціях, виконавчих комітетах, органах державної влади, органах статистики, органах державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, перед державними реєстраторами, в органах державної виконавчої служби та перед приватними виконавцями, в центрах надання адміністративних послуг, їх філіях, відділеннях зв`язку, філіях та представництвах, органах поштового зв`язку, органах нотаріату, в установах, підприємствах і організаціях незалежно від форми власності та форм підпорядкування, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України усіх інстанцій, зокрема у цивільних, господарських та адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, у справах окремого та наказного провадження, в кримінальному провадженні, в тому числі оскарження дій та бездіяльності службових та посадових осіб, з усіма правами, які надані законом позивачу, відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику тощо.

У пункті 2 договору сторони визначили умови визначення гонорару та прядок сплати послуг.

Відповідно до даних умов, до складу плати за цим Договором включається винагорода за виконані Адвокатом дії - гонорар, та відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з виконанням Договору.

Розмір плати за послуги за Договором визначається за попередньою домовленістю сторін (п.2.2.).

Визначена п. 2.2. Договору плата сплачується Адвокату до початку виконання послуг, якщо інше не передбачено додатковою угодою сторін (п.2.3.).

Якщо плата Адвокату визначена в залежності від ціни пред`явленого позову, то в разі зменшення ціни позову за ініціативою Клієнта розмір плати не змінюється; а в разі збільшення ціни позову Адвокат має право на доплату у розмірі, що визначається за правилами п. 2.1. Договору та сплачується не пізніше 3 робочих днів з моменту подання відповідного клопотання до суду.

Розмір плати не змінюється в разі укладення мирової угоди, залишення позову без розгляду або інших дій, які свідчили про відмову Клієнта від подальшого виконання цього Договору.

Пункт 2.4., Адвокат вправі збільшити розмір плати у випадку, якщо для подальшого виконання доручення необхідно збільшити розмір фактичних витрат на виконання послуг.

Пункт 2.5., Адвокат вправі за попереднім погодженням з Клієнтом збільшити розмір гонорару, якщо при наданні послуг виявилася необхідність збільшення обсягу часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення, виїзду у відрядження або виявилася вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю Адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі.

Додаткова плата, визначена п. 2.4., 2.5. цього Договору, сплачується Клієнтом після отримання відповідного попередження Адвоката, але до початку вчинення тих дій, які викликали необхідність підвищення плати (п.2.6.).

Згідно з пунктом 2.7., Клієнт сплачує Адвокату плату готівкою або перерахуванням коштів на відповідний банківський рахунок Адвоката.

Відповідно до пункту 3.1 договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання Сторонами своїх зобов`язань.

20 липня 2024 року сторонами вказаного договору, укладено Додаткову угоду №1 до договору №01/04/2023 про надання правничої допомоги від 24.04.2023 року, відповідно до якої громадянка України ОСОБА_2 та адвокат Бєлосевич Євгенія Павлівна, які разом іменуються «Сторонами», а кожен окремо «Сторона», уклали цей Додаток про визначення вартості надання правничої допомоги Ємельяновій Юлії Володимирівні у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю таким чином, що загальна сума гонорару становить в сумі 25000,00 грн., з визначенням складових за наслідком чого вона визначена.

Сторонами у даному додатку визначено, що загальна сума гонорару сплачується Адвокату до подання позовної заяви до суду та може бути збільшеним у разі, якщо при наданні послуг виявилися необхідність збільшення обсягу часу і роботи, що вимагалась для належного виконання договору.

З поданих до суду доказів вбачається, що після підписання даної угоди від 20.07.2024, ОСОБА_2 було сплачено 25.07.2024 року на рахунок адвоката Бєлосєвич Є.П. грошові кошти в сумі 25 000,00 грн за юридичні послуги, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 25.07.2024.

Після ухвалення рішення у даній справі, що мало місце 04.11.2024 року, ОСОБА_2 та адвокатом Бєлосевич Євгенією Павлівною 05.11.2024 року складено Акт надання послуг №10, яким сторони даного правочину погодили та визнали, що виконавцем були виконані наступні роботи за умовами додатку №1 від 20.07.2024 року до Договору №01/04/2023 року від 24.04.2023 року, на загальну вартість 25000,00 грн, що складались з наступних послуг та визначених розмірів: надання усної консультації телефоном під час знаходження клієнта на території Румунії вартість - 2000,00 грн.; надання очної усної консультації 2000 грн; вивчення наданих Клієнтом документів, пошук та аналіз судової практики, підготування правовій позиції 2000,00 грн.; складення та подання адвокатського запиту до Одеського ліцею № 7 Одеської міської ради 2000,00 грн.; аналіз зібраних матеріалів, складення і подання до суду позовної заяви про визначення місця проживання дитини з матір`ю - 10000,00 грн; участь адвоката у судових засіданнях - 3000,00 грн.

Досліджуючи матеріали цивільної справи, судом першої інстанції правильно встановлено, що представництво інтересів позивача ОСОБА_2 здійснювалось у відповідності до вказаного договору адвокатом Бєлосевич Є.П., безпосередньо якою: здійснювались дії з подання і підписання позовної заяви; надано відповідь Одеського ліцею №7 ОМР від 20.08.2024 року за №01-27/543, яка врахована судом як доказ та отриманий адвокатом за наслідком надання адвокатського запиту від 15.08.2024 року за №15/08/2024; здійснювалась участь в судових засіданнях під час розгляду справи та подавались заяви з процесуальних питань.

За наслідком викладеного, суд першої інстанції вмотивовано зазначив, що вид та характер правничої допомоги, що відображений сторонами договору №01/04/2023 року від 24.04.2023 року у додатку №1 від 20.07.2024 року, пов`язаний з предметом даної справи і безпосередньо стосується надання адвокатом правничої допомоги в межах розгляду даної цивільної справи.

Викладені послуги, які надані адвокатом за поданим актом надання послуг №10 від 05.11.2024 року на загальну суму 25000,00 грн є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження, є такими, що були фактично вчинені і надані адвокатами позивачеві, а також пов`язані з предметом розгляду даної справи, а надана позивачеві відповідна професійна правнича допомогу була необхідною для реалізації права особи на звернення до суду з даним позовом.

Разом з тим, суд першої інстанції також правильно врахував, що приймаючи умови додатку №1 від 20.07.2024 року з визначеного розміру гонорару та умов його сплати до фактично наданих послуг і до звернення адвоката до суду з даним позовом, вбачається, що визначений сторонами розмір гонорару в межах надання правничої допомоги в цій справі є фіксованим.

Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження №12-14гс22) відступила від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 листопада 2020 року у справі №638/7748/18 (провадження №61-13573св19), вказавши, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Суд першої інстанції вмотивовано зазначив, що відповідачем не обґрунтовано жодними належними доводами в чому полягає неспівмірність визначеного позивачем та її адвокатом сума гонорару зі обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Щодо доводів відповідача про те, що дана справа є малозначною, та визначений розмір гонорару неспівмірний з обсягом виконаної роботи, суд вважає безпідставними враховуючи, що у відповідності до положень статті 19 ЦПК України, малозначними справами є зокрема справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до положень ч.4 статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування;

3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу;

5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Приймаючи, що предметом даної справи є спір між батьками що виник з сімейних правовідносин щодо визначення місця проживання дитини, останній у відповідності до положень статті 274 ЦПК України підлягає розгляду лише в порядку загального позовного провадження, що виключає можливість віднесення даного предмету спору до малозначних, а відтак доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

Судом першої інстанції вмотивовано враховано, що правовідносини за даною справою виникли між сторонами з сімейних відносин щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, за наслідком не врегулювання даного питання сторонами по справі в позасудовий спосіб, а відтак розгляд даного питання впливав на інтереси малолітньої дитини, що має важливе значення як для сторін по справі, так і для дитини, що виключає ствердження про відношення даної категорії справи до незначної складності та застосування єдиної правозастосовної практики.

Приймаючи викладене, враховуючи категорію справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, виходячи з її конкретних обставин, суд правильно вважав, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн, які є підтвердженими, не суперечить принципу розподілу судових витрат, є розумними, відповідають витраченому адвокатом часу та співмірними з даною категорію справою.

Щодо заперечень відповідача про не підтвердження виконання позивачкою умов договору зі сплати визначеного розміру гонорару та не належності наданої платіжної інструкції №0.0..1 від 25.07.2024 року, як доказу, суд першої інстанції правильно зазначив наступне.

Дійсно надана платіжна інструкція №0.0..1 від 25.07.2024 року про сплату ОСОБА_2 на рахунок адвоката Бєлосєвич Є.П. грошові кошти в сумі 25 000,00 грн за юридичні послуги, не містить визначеного призначення платежу, що відповідні кошти були сплачені безпосередньо на виконання умов додаткової угоди №1 від 20.07.2024 року за договором №01/04/2023 про надання правничої допомоги від 20.04.2023 року.

Водночас, як вбачається, відповідна сплата коштів у розмірі 25000,00 грн відбулась через п`ять днів після укладення ОСОБА_2 та адвокатом Бєлосевич Є.П. додаткової угоди №1 від 20.07.2024 року, за якою визначено надання правничої допомоги в межах даної справи з визначеним розміром гонорару саме у такому ж розмірі.

Крім того, як вбачається дана сплата коштів відповідає пункту 2.3 договору, умовами якого визначено, що відповідна сплата коштів повинна бути сплачена клієнтом до початку виконання адвокатом роботи.

З матеріалів справи вбачається, що пред`явлення адвокатом позову у даній справі від імені ОСОБА_2 відбулось саме після вчинення дій зі сплати коштів позивачкою у визначеному у додатковій угоді №1 від 20.07.2024 року розмірі.

За наслідком чого, суд першої інстанції правильно вважав, що вказана платіжна інструкція №0.0..1 від 25.07.2024 рокує достатнім доказом який у своїй сукупності з іншими доказами підтверджує виконання позивачкою умов додаткової угоди №1 від 20.07.2024 року, що не суперечить іншим наявними в матеріалах справи доказам на підтвердження понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.

Разом з тим, суд зазначив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, що підтверджується позиціями Верховного Суду у постанові від 23.12.2021 року по справі №923/560/14, у постанові від 10 листопада 2021 року по справі №329/766/18, у постанові від 23 вересня 2021 року у справі №904/1907/15.

Розмір гонорару здійснюється лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц ; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати). Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно вважав заперечення відповідача проти обґрунтованості та співмірності визначених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі необґрунтованими та безпідставними, як і не обґрунтованими підстави для зменшення вищевказаного розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем ОСОБА_2 під час розгляду даної справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи зміст поданих документів на підтвердження понесених позивачем судових витрат зокрема з витрат на професійну правничу допомогу, вищезазначених критеріїв, задоволення позову в повному обсязі, у відповідності до положень статті 141 ЦПК України, суд першої інстанції вмотивовано вважав заяву позивача обґрунтованою та наявними підстави для розподілу понесених позивачем ОСОБА_2 судових витрат що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки у відшкодування понесених позивачем відповідних витрат в сумі 25000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи (фактично дублюють позицію у письмових поясненнях від 18.11.2024) були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 червня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда