Справа № 373/1769/25
Номер провадження 2/373/1036/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 липня 2025 року Суддя Переяславського міськрайонного суду Київської області Залеська А.О.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства Переяславське виробниче управління комунального господарства про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

27.06.2025 до суду надійшла вищевказана позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача КП «Переяславське ВУКГ» заборгованість по заробітній платі, що складається з наступного: оплата за надурочні години роботи - 67 996,96 грн; доплата за роботу в нічний час - 3 966,49 грн; доплата за шкідливі умови праці - 2 719,88 грн; компенсація спецхарчування у розмірі 20 064,00 грн, що становить вартість 456 л молока.

Також позивач просить стягнути на свою користь з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 81 190,35 грн та моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

Ознайомившись із змістом позовної заяви, оригіналами та копіями доданих до неї документів, судом встановлено, що дана позовна заява не може бути прийнята до розгляду, в зв`язку з недодержанням вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, якою врегульовано, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом повинен бути доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач у позовній заяві посилається на приписи п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата ? це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Водночас структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата ? це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата ? це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпПУ, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом грошової відповідальності роботодавця, що нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист права звільненого працівника отримати повний розрахунок.

Отже, пільга встановлена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 30.01.2019 (справа № 910/4518/16, провадження № 12-301гс18).

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. За змістом частини третьої статті 23 ЦК України позовна вимога про відшкодування моральної шкоди стає майновою вимогою, якщо вона визначена у грошовому або іншому майновому вимірі, правовим наслідком відшкодування якої є грошове або інше майнове стягнення на користь позивача (стягнення грошових коштів, витребування майна, визнання права на майно тощо), отже, судовий збір за таку вимогу підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 07.02.2022 (справа № 523/4124/21, провадження № 61-15068св21).

Стягнення коштів за час затримки розрахунку зі звільненим працівником та стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, гуртуються на різних обставинах, які підлягають доведенню та регулюється різними нормами законодавства та різними підгалузями права, а тому кожна з цих позовних вимог має бути оплачена судовим збором.

З урахуванням викладеного та ставок судового збору наведених у п.1 ч. 2 ст. 4 Закону «Про судовий збір» позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку - 1 211,20 грн та за вимогу про стягнення моральної шкоди - 1 211,20 грн (0,04 розміру прожиткових мінімумів для працездатних осіб).

Судовий збір необхідно сплатити за наступними реквізитами: отримувач ГУК у Київській області/Переяслав.міс/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) 37955989; номер рахунку UA0010832; судовий збір (ДСА України, 050).

Наявність недоліків, на які вказав суд, згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України є підставою для залишення позову без руху з наданням позивачу строку для їх усунення.

Крім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що згідно положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом положень ч.2 ст. 83, п.5,п. 8 ч.3 ст. 175 та ч.3 ст. 177 ЦПК України позивач на підтвердження викладених обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, повинен подати усі наявні у нього докази разом з позовом, зазначити докази, які не можуть бути подані одночасно із позовною заявою та, у разі необхідності, додати клопотання про витребування доказів, яке має відповідати вимогам ст. 84 ЦПК.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 185 ЦПК України

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства Переяславське виробниче управління комунального господарства про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали суду.

У випадку не виправлення недоліків у строк встановлений судом, позовна заява разом з додатками буде повернута позивачу, що не позбавляє його права повторно подати такий позов з дотриманням вимог закону.

Суддя А.О. Залеська