КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/7530/24

03 липня 2025року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Котягіна Андрія Сергійовича на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Буша Н.Д. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області, Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дітей з матір`ю,-

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області, Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дітей з матір`ю.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 29 квітня 2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 липня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач разом з сім`єю переїхала у придбану квартиру АДРЕСА_1 та проживає у вказаній квартирі разом з дітьми і по теперішній час.

Відповідач припинив шлюбні відносини у 2020 році та переїхав за своїмзареєстрованим місцем проживання. В даній квартирі зроблений сучасний ремонт з використанням якісних будівельних матеріалів. Житлові кімнати в квартирі зручно облаштовані новими меблями, обладнані необхідною сучасною електропобутовою технікою. Ванна кімната та туалет в квартирі обладнані сучасною технікою. Для дітей облаштований куточок для ігор та місце для навчання і розвитку. Діти забезпечені всім необхідним для відпочинку та проживання. Житло підтримується в належному санітарно - гігієнічному стані та створені належні умови для проживання.

Позивач матеріально забезпечена та має фінансову можливість самостійно повністю забезпечити всі матеріальні потреби дітей. В той час відповідач у 2022 році виїхав за межі України, матеріально дітей не забезпечує та не спілкується з ними, не бере участі у житті дітей, не вирішує питання, пов`язані з розвитком, навчанням та відпочинком дітей. На даний момент ОСОБА_3 навчається в п`ятому класі Святопетрівському академічному ліцеї. Відповідно до характеристики, мама ОСОБА_2 , постійно цікавиться досягненнями ОСОБА_3 , приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори. Малолітня донька ОСОБА_4 з 01.09.2021 року зарахована до КЗ «Святопетрівський ЗДО «Буратіно» та відвідує заклад по теперішній час.

Зазначає, що між позивачем та малолітніми дітьми існує надзвичайно міцний соціальний зв`язок матері й малолітніх доньок. Позивач багато часу приділяє дітям, увесь свій вільний час присвячує їм, разом з ними відвідує парки, місця відпочинку. У них склалися довірливі стосунки, відсутні будь-які чинники, які негативно впливають на психоемоційний стан дівчат.

Вказує на те, що позивач має постійне зареєстроване місце проживання, працевлаштована та створила за місцем свого мешкання для своїх доньок всі належні умови для комфортного проживання, розвитку, навчання, відпочинку та для вільної реалізації прав та свобод дітей. Позивач вважає за необхідне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з нею - ОСОБА_2 .

З огляду на вище викладене просила суд визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з позивачем- ОСОБА_2 .

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області, Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дітей з матір`ю - задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Дата складання повного тексту зазначена 14 березня 2025 року.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року, було оприлюднене в реєстрі 27 березня 2025 року.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 10 квітня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Котягін А.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відповідач повідомляв суду та службам у справах дітей, що права позивачки не порушені і спір щодо місця проживання дітей відсутній.

Діти мешкають з матір`ю (з позивачкою) і батько (відповідач) не заперечує проти цього, не чинив і не чинить у цьому жодних перешкод.

Відповідач жодним чином не порушує права, свободи та інтереси позивачки та спільних з відповідачкою дітей.

Зазначає, що батько дітей вимагає та не вимагав зміни місця проживання дійте, а у справі відсутні докази того, що батько дитини забороняє матері бачитися з дітьми чи будь-яким іншим чином порушує права позивачки.

В судове засідання з`явилась позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідач ОСОБА_1 адвокат Котягін Андрій Сергійович підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Також в судовому засіданні колегією суддів було заслухано думку дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка повідомила суд про своє бажання проживати разом з матір`ю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 29 квітня 2011 року між позивачем та позивачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 липня 2022 року було розірвано.

В період шлюбу у сторін народились діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 .

Відповідно до висновку щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області виконавчого комітету, затвердженого рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради №4 від 16.01.2025 року, за місцем проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 створені належні умови для належного проживання, у дітей є окремі місця для сну та відпочинку, є іграшки, книги, одяг відповідно до віку та сезону, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 09.01.2025 року №12, складеним працівниками служби у справах Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області.

Згідно характеристики, наданої директором Святопетрівського академічного ліцею малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається в Святопетрівському академічному ліцеї в 6-В класі. Під час навчання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні. Весела, товариська, стримана, самостійна, врівноважена. Охоче вступає в контакт з оточуючими, любить працювати і відпочивати з іншими. Мати - ОСОБА_2 , постійно цікавиться досягненнями ОСОБА_3 , приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори.

Згідно характеристики, наданої директором Святопетрівського академічного ліцею малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , навчається в Святопетрівському академічному ліцеї в 1-В класі. Має всі задатки старанної і здібної учениці. Навчається в повну міру своїх сил. Має добру і довготривалу пам`ять, виявляє логічне мислення. На уроках завжди активна. Весела, товариська, є лідеркою і прагне нею бути у колективі. Не конфліктна, має багато друзів. Мама, ОСОБА_2 , приділяє належну увагу навчанню та вихованню доньки, постійно спілкується з вчителями та класним керівником.

Гр. ОСОБА_2 є приватним підприємцем та має постійний дохід.

Відповідно до висновку Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області виконавчого комітету, затвердженого рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради №4 від 16.01.2025 року, просили суд прийняти рішення про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , враховуючи інтереси дітей, згідно чинного законодавства.

Крім того, відповідно до наданого висновку «…13.01.2025 року до служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області надійшов лист від представника ОСОБА_1 - адвоката Котягіна А.С,. в якому зазначено, що гр. ОСОБА_1 не погоджується з позовом, оскільки права позивача не порушені, спір щодо місця проживання дітей відсутній. Діти мешкають з матір`ю і батько не заперечує проти цього, не чинив і не чинить у цьому жодних перешкод.»

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області, Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дітей з матір`ю, суд першої інстанції посилався на те, що з урахуванням віку дітей та їх інтересів суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

У частині першій статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до частин першої та другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина, яка законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях стосовно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окрім прав батьків стосовно дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М. С. проти України» йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й передусім повинні бути визначені інтереси дитини у разі існування спору щодо опіки наддд нею, а вже тільки потім - права її батьків.

Сторонами не заперечується, що після розлучення діти проживають разом з матір`ю, яка забезпечує їм повний і гармонійний розвиток та рівень життя, необхідний для такого розвитку; діти відвідують навчальний заклад, а мати має постійну роботу, здатна забезпечити дитей усім необхідним, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю відповідатиме як найкращим інтересам дітей.

При вирішенні спору суд також урахував висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області виконавчого комітету, затвердженого рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради №4 від 16.01.2025 року, за змістом комісія просила суд прийняти рішення про визначення місця проживання дітей враховуючи їх інтереси.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що відповідач повідомляв суду та службам у справах дітей, що права позивачки не порушені і спір щодо місця проживання дітей відсутній. Діти мешкають з матір`ю (з позивачкою) і батько (відповідач) не заперечує проти цього, не чинив і не чинить у цьому жодних перешкод. Відповідач жодним чином не порушує права, свободи та інтереси позивачки та спільних з відповідачкою дітей, колегія суддів відхиляє оскільки, відсутність спору характеризується тим, що між сторонами не залишається неврегульованих питань, а тому задоволення матеріально-правової вимоги позивача за такої ситуації є недоцільним та таким, що не призведе до виникнення бажаних позивачем наслідків, які вже досягнуті сторонами з урахуванням їх домовленості між собою.

Натомість у справі, яка переглядається, саме по собі пред`явлення ОСОБА_2 позову про визначення місця проживання дітей з матір`ю та подальше оскарження відповідачем рішення про задоволення цього позову в апеляційному порядку дає підстави для висновку, що між сторонами наявні неврегульовані питання щодо визначення місця проживання дітей.

Колегія суддів вважає, що відсутність задокументованих заперечень з боку батька щодо проживання дітей разом з матір`ю на момент пред`явлення позову про визначення місця їх проживання не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору в такій справі.

Подібний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20).

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Котягіна Андрія Сергійовича.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Котягіна Андрія Сергійовичазалишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 04 липня 2025 року

Головуючий: Судді: