Номер провадження № 2/521/5315/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси Громік Д.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника Гринь Л.В. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя приходить висновку, що розгляд вказаного позову не підсудний Хаджибейському районному суду міста Одеси з огляду на наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступних висновків.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист.

Суд, як передбачено в статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ця норма кореспондується із постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», яка наголошує, що суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дана норма втілена в національному законодавстві, зокрема в ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка регламентує, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Законом України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», визначено, що інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978р. у справі «Zand v.Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції, передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий не маючи юрисдикції судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст.378 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтись також за місцем заподіяної шкоди.

Згідно до ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим місцем його проживання чи перебування в Україні.

В обґрунтування підстав звернення до Хаджибейського районного суду м. Одеси, представник позивача посилалась на те, що 01.05.2024 року Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126, ч.4 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Зазначеною постановою встановлено, що адресою реєстрації ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , однак місцем фактичного проживання встановлено: АДРЕСА_2 .

Крім цього, в Єдиному державному реєстрі судових рішень наявне заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.12.2024 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в наслідок ДТП, яке мало місце 16.03.2024 року в м. Ніжині по вул. Широкомагерська, біля будинку №91, внаслідок чого ОСОБА_2 , допустив зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA RAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 .

У даному рішенні суду відомим місцем проживання ОСОБА_2 зазначено: АДРЕСА_2 .

Згідно отриманої судом інформації з Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по м. Одесі та Одеській області не значиться.

Згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, вбачається що інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 відсутня.

Враховуючи те, що з наданої до суду інформації, щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 зазначена в позові адреса проживання відповідачки в АДРЕСА_1 , не являється останнім відомим місцем його проживання чи перебування в Україні, та взагалі відповідач ОСОБА_2 по м. Одесі та Одеській області не значиться, отже підстави, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, для звернення до Хаджибейського районного суду м. Одеси відсутні.

Також, слід зазначити, що відповідно до матеріалів справи, місцем заподіяної шкоди є АДРЕСА_3 , що територіально належить до юрисдикції Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно положень ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи предмет спору, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, відповідно до вимог п. 1. ч. 1 ст. 31 ЦПК України

Керуючись ст.ст. 2, 30, 31, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП передати за підсудністю до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області (16601, Чернігівська обл., м. Ніжин, вул. Шевченка, 57А).

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення, з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя: Д.Д. Громік