КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 370/3215/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 липня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області, ухвалене у складі судді Косенко А.В. в смт. Макарів 03 січня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

В грудні 2023 року позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з даним позовом, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 630089159 у розмірі 36791,74 грн. та судовий збір.

Позов мотивував тим, що 22 лютого 2014 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630089159, за умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 36791,74 грн.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», запис про зміну найменування позивача внесено до ЄДРПОУ 30 листопада 2022 року. З метою досудового добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яка була залишена без реагування.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, залишок кредиту станом на 25 січня 2023 року складає 36791,74 грн.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 03 січня 2025 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 630089159 у розмірі 36791,74 грн. та судовий збір 2684 грн.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Макарівського районного суду Київської області від 03 січня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що на підтвердження своїх вимог позивачем надано суду копію анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», копію додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», копію довідки про умови кредитування за використанням картки «Максимум-готівка» (з прикладами використання кредитних коштів з розрахунком сукупної вартості кредиту), копію договору про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів, укладеного 22 квітня 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» та ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості за кредитом , виписку по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard. Решта доказів, поданих з позовною заявою, не стосується предмету доказування, а підтверджує повноваження особи, яка подала позов.

Звертала увагу на положення ст. 1054, 1055, 1046 ЦК України, вказувала, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт укладення кредитного договору між сторонами, в тому числі в письмовій формі, як вимагає закон, за яким позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, а також видачі відповідачу коштів у вигляді кредиту.

Так, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» містить лише інформацію заявника та пропозицію про її комплексне банківське обслуговування, зазначена заява не є договором в розумінні ст. 203, 205, 207 1054 ЦК України.

Додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» є повідомленням про те, що банк відкрив на ім`я відповідача картковий рахунок з наступним випуском пластикової картки та встановлення кредитного ліміту в розмірі 2000 грн. і умовами кредитування, в разі, якщо відповідач забажає скористатися кредитним лімітом.

Довідка про умови кредитування за використанням картки «Максимум-готівка» (з прикладами використання кредитних коштів з розрахунком сукупної вартості кредиту) містить виключно умови кредитування за умови, що відповідач скористається пропозицію банку та використовуватиме встановлений на карті кредитний ліміт.

Договір про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів, укладений 22 квітня 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» та ОСОБА_1 відноситься до умов страхування та не стосується предмету спору.

Розрахунок заборгованості за кредитом, наданий позивачем в якості доказу, проведений в межах кредитного договору № 630089159, проте матеріали справи не містять копії такого договору, відтак суд позбавлений можливості дослідити факт правильності проведення такого розрахунку. Наданий позивачем розрахунок не містить інформації про те, чи використовувала відповідач кредитний ліміт та про дату і розмір використання такого ліміту.

Звертала увагу, що при встановленому кредитному ліміті в 2000 грн. заборгованість часто перевищує 10000 грн., що фактично неможливо.

Щодо виписки по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard, вказувала, що вона зроблена за поточним рахунком, який не зазначений в жодному з попередньо наведених доказів, крім того, за період, який виходить за межі дії карткового рахунку, зазначеного в попередніх доказах, на шість років. За цим доказом не можна встановити, якого саме договору про банківське обслуговування він стосується. За цим доказом також не можна встановити, чи зазначена у виписці картка дебетова, які кошти витрачала відповідач, власні чи кредитні.

Таким чином, заявляла, що докази, подані позивачем, ніяким чином не стосуються заявлених в позові вимог.

Щодо розміру заборгованості, вказувала, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18127,13 грн., заборгованості за відсотками 17663,79 грн. та заборгованості з неустойки в розмірі 956,60 грн. Водночас, як зазначено в цьому розрахунку, розмір кредитного ліміту встановлений на рівні 2000 грн. Відтак, позивач збільшив заборгованість за тілом кредиту на 16127,13 грн. без належних на те підстав.

Крім того, як вбачається з наданих позивачем доказів, строк кредитування становить два роки, тобто до 22 лютого 2016 року, і доказів про укладення додаткових угод, які б продовжували строк такого кредитування, позивачем надано не було.

Однак, незважаючи на те, банк без належних на те підстав нарахував поза межами строку кредитування відсотки на загальну суму 50210,38 грн., що призвело до надмірного стягнення з відповідача коштів за договором.

Посилалася на правові висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що нарахування відсотків поза строком кредитування не узгоджується з нормою закону.

Вказувала, що як вбачається з наданого банком розрахунку, станом на дату закінчення строку кредитування, а саме станом на 22 лютого 2016 року заборгованість за тілом кредиту становила 0,00 грн., а заборгованість за відсотками 46,12 грн. Таким чином, будь-які подальші вимоги про стягнення надуманої банком заборгованості вважала нічим іншим як намаганням отримати на свою користь неправомірної вигоди.

Заявляла, що жодної заборгованості перед позивачем не має, а позовних вимог не визнає.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 22 лютого 2014 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», у якій вказала своїх персональні дані, банківський продукт, яким планує користуватися - валюто-обмінні операції, обрала категорію картки DMC Gold, зазначила, що підписанням цієї анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (надалі - Публічної пропозиції) підтверджує, що ця анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» є акцептуванням Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» в розумінні ст. 642 ЦК України, беззаперечно підтверджує, що приймає пропозицію банку на оформлення «Максимум-готівка» й їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення всі умови договору, в тому числі умови отримання та обслуговування картки. Виявляє бажання відкрити в банку рахунок ЕПЗ та отримати картку, отримати від банку кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах 75000 грн. по її рахунку ЕПЗ (далі Кредит) на умовах, що вказуються в договорі та додатку до договору, що підписується в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка» з урахуванням умов Публічної пропозиції. Всі реквізити, необхідні для відкриття рахунку ЕПЗ та виготовлення картки, надані нею в цій анкеті-заяві про акцепт Публічної пропозиції. У випадку вчинення нею операцій з використанням картки на суму не менше 300 грн. з метою оплати вартості товарів/послуг у мережі Партнерів банку, що вказані та/або будуть вказані у додатку № 4 до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в майбутньому, за рахунок коштів відновлювальної кредитної лінії, застосовувати до відносин між нею та банком, що ґрунтуються на підставі Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, умови програми «Моментальна розстрочка на карту», зокрема вона виявляє бажання повертати заборгованість, що виникне перед банком внаслідок придбання товару/послуги в мережі Партнерів банку за рахунок коштів відновлювальної кредитної лінії шляхом здійснення обов`язкових рівних платежів згідно з умовами, що вказуються в договорі та додатку до договору, що підписується в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка» з урахуванням умов Публічної пропозиції. Підтвердила, що пропозиція банку щодо надання їй кредиту в вигляді відновлювальної кредитної лінії є відкличною, і банк залишає за собою право відмовити їй в наданні кредиту у випадках та порядку, передбаченими Публічною пропозицією.

Погоджувалася, що підписанням цієї анкети-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб підтверджує, що із змістом Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка є невід`ємною частиною договору, ознайомлена та цілком згідна та беззаперечно підтверджує те. що свій примірник договору разом з усіма додатками, що підписуються в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка», отримала в день укладення договору; отримала банківську платіжну картку та ПІН-конверт до неї в неушкодженому стані; до моменту укладення договору попередньо ознайомлена у письмовій формі з основними умовами надання кредиту, а також будь-якою іншою інформацією щодо кредиту, надання якої передбачено нормами чинного в України законодавства, які їй роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими вона цілком згодна (а. с. 4).

На звороті а. с. 4 знаходиться копія додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», підписаного Л.П., у якому зазначено, що на підставі анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком на два роки з моменту її випуску. За бажанням клієнта, що виражене останнім в анкеті-заяві про акцепт Публічної пропозиції, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку, що указаний в п. 1 цього додатку, на вказаних в наступних пунктах умовах, зокрема, ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 75000 грн. Сума кредиту, що є доступною клієнту на момент видачі клієнту картки та підписання цього додатку, з встановленого Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та вказаного в цьому додатку ліміту відновлювальної кредитної лінії, складає 2000 грн. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 21 % річних на торгові операції та на операції зняття коштів. Розмір обов`язкового мінімального платежу складає 7 % від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, при цьому сторони погоджуються, що розмір обов`язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50 грн. Повернення заборгованості за кредитом та сплата відсотків за користування відновлювальною кредитною лінією та/або інших платежів за цим договором, в тому числі у випадку застосування умов Програми «Моментальна розстрочка на карту», здійснюється клієнтом відповідно до договору, примірний графік та розрахунок сукупної вартості кредиту міститься в тарифах, які є невід`ємною частиною договору. Всі відносини між клієнтом та банком врегульовуються положенням цього договору, тарифами, а також правилами користування банківською платіжною карткою. Підписанням цього додатку клієнт підтверджує отримання цим цього додатку та документів, що вказані в цьому пункті в дату його підписання. Платежі з повернення кредиту, наданого у вигляді відновлювальної кредитної лінії, в тому числі у випадку застосування умов Програми «Моментальна розстрочка на карту», здійснюється клієнтом відповідно до договору, примірний графік та розрахунок сукупної вартості кредиту міститься в тарифах, які розміщені на сайті банку за адресою www.alfabank.uaта є невід`ємною частиною договору. Підписанням цього додатку клієнт підтверджує, що ознайомлений з примірним графіком і розрахунком сукупної вартості кредиту, в тому числі до підписання договору та отримав ці документи разом з цим додатком.

На а. с. 5 знаходиться копія довідки про умови кредитування з використанням картки «Максимум-готівка» (з прикладами використання кредитних коштів з розрахунком сукупної вартості кредиту), а також копія заяви на відкриття поточних рахунків в ПАТ «Альфа-Банк» від 22 лютого 2014 року, підписані ОСОБА_1 . У заяві на відкриття поточних рахунків зазначено відкритий рахунок № НОМЕР_1 .

На звороті а. с. 5 знаходиться копія договору про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів, укладеного 22 лютого 2014 року ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування», а також копія договору добровільного страхування від нещасних випадків та добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби для держателів платіжних карток № 227.630089159.111 від 22 лютого 2014 року.

На а. с. 8 - 22 знаходиться виписка АТ «Сенс Банк» по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 22 лютого 2014 року по 25 січня 2023 року, із зазначенням руху коштів по рахунку № НОМЕР_2 .

Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитом, у якому зазначено номер кредитного договору 630089159, дата надання кредиту 22 лютого 2014 року, сума ліміту 2000 грн., за період з 22 лютого 2014 року по 25 січня 2023 року, залишок кредиту зазначено в розмірі 36791,74 грн. (а. с. 7).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Задовольняючи позов АТ «Сенс Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що 22 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» було підписано анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», відповідно до умов якої банк надав відповідачу кредит зі сплатою процентів за користування ним, комісії та інших платежів на умовах, передбачених договором; позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит, однак відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувала, в зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 36791,74 грн.

Апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема змагальність сторін та диспозитивність.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 80 ЦПК України передбачає достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Так, стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 630089159 від 22 лютого 2014 року, суд першої інстанції залишив поза увагою, що докази укладення вказаного договору ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , на підставі якого банк просив стягнути заборгованість в розмірі 36791,74 грн., в матеріалах справи відсутні.

Зокрема, не є належним доказом укладення такого договору надана позивачем анкета-заява про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», підписана ОСОБА_1 22 лютого 2014 року, оскільки містить лише особисту інформацію заявника, обрання нею кредитної картки DMC Gold та прийняття нею пропозиції про її комплексне банківське обслуговування, зазначена заява не є договором в розумінні ст. 203, 205, 207, 1054 ЦК України. В анкеті-заяві міститься посилання на договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, однак сам договір в матеріалах справи відсутній, а у анкеті-заяві від 22 лютого 2014 року не зазначено, що саме ця анкета вважається договором або принаймні є його складовою частиною.

Додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» також не може вважатися доказом укладення кредитного договору, оскільки є повідомленням про те, що банк відкрив на ім`я відповідача картковий рахунок з наступним випуском пластикової картки та встановлення кредитного ліміту в розмірі 2000 грн. і умовами кредитування, в разі, якщо відповідач забажає скористатися кредитним лімітом.

Довідка про умови кредитування за використанням картки «Максимум-готівка» (з прикладами використання кредитних коштів з розрахунком сукупної вартості кредиту) не є доказом укладення кредитного договору, оскільки містить виключно умови кредитування за умови, що відповідач скористається пропозицію банку та використовуватиме встановлений на карті кредитний ліміт.

Договір про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів, укладений 22 квітня 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» та ОСОБА_1 відноситься до умов страхування та не стосується предмету спору.

Розрахунок заборгованості за кредитом, наданий позивачем в якості доказу, проведений в межах кредитного договору № 630089159, проте матеріали справи не містять копії такого договору, отже суд першої інстанції був позбавлений можливості дослідити факт правильності проведення такого розрахунку. Крім того, наданий позивачем розрахунок не містить інформації про те, чи використовувала відповідач кредитний ліміт та про дату і розмір використання такого ліміту.

Саме по собі зазначення у анкеті-заяві і довідці про умови кредитування певних умов кредитування не підтверджує, що між сторонами на цих умовах було укладено кредитний договір.

Виписка по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 22 лютого 2014 року по 25 січня 2023 року, із зазначенням руху коштів по рахунку № НОМЕР_2 , не є доказом укладення кредитного договору № 630089159 від 22 лютого 2014 року, зважаючи на те, що вона зроблена за поточним рахунком, який не зазначений в жодному з інших наданих позивачем доказів, крім того, за період, який виходить за межі дії карткового рахунку, зазначеного в попередніх доказах, на шість років, за цим доказом не можна встановити, якого саме договору про банківське обслуговування він стосується, реквізитів будь-якого кредитного договору виписка не містить, а також не можна встановити, чи зазначена у виписці картка дебетова, які кошти витрачала відповідач, власні чи кредитні.

Зазначені обставини унеможливлюють перевірку правильності нарахування заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором на підставі цієї виписки, та доведення на підставі такої виписки наявності заборгованості взагалі.

Враховуючи, що позивачем не обґрунтовано та не підтверджено належними та допустимими доказами укладення кредитного договору № 630089159 від 22 лютого 2014 року, отримання за цим договором кредитних коштів, наявності та розміру заборгованості за кредитним договором, зазначені позивачем обставини ґрунтуються на припущеннях, а отже позов задоволений судом першої інстанції безпідставно.

Апеляційний суд також приймає та погоджується з доводами апеляційної скарги, що виходячи з наданих позивачем документів, зокрема довідці про умови кредитування (а. с. 5), строк кредитування мав становити два роки, тобто до 22 лютого 2016 року, і доказів про укладення додаткових угод, які б продовжували строк такого кредитування, позивачем надано не було, однак судом першої інстанції не перевірено та не досліджено наявності підстав для нарахування відсотків у випадку закінчення строку кредитування на загальну суму 50210,38 грн., що призвело до надмірного стягнення з відповідача коштів за договором.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про відмову в позові.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює розподіл судових витрат, та оскільки за наслідками апеляційного перегляду апеляційну скаргу задоволено, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 4026 грн.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 03 січня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити Акціонерному товариству «Сенс Банк» в позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (м. Київ вул. Велика Васильківська 100 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 4026 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді : Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.