КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 761/46882/24

номер провадження №22-ц/824/9394/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
розглянуву відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2025 року /суддя Романишена І.П./

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Стоун Фаунд» про визнання звільнення незаконним, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «Стоун Фаунд» про визнання звільнення незаконним, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2025 року відмовлено у відкритті провадження, роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду. /а.с. 70-73/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що позивач працював за трудовим договором, а спір є трудовим, а не корпоративним, і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Справу просив розглядати за його відсутності.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, ОСОБА_1 звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення - залишенню без змін на таких підставах.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 19 травня 2023 року займав посаду директора ТОВ «Стоун Фаунд» на умовах трудового договору за сумісництвом з неповним робочим днем (5 годин на тиждень) та оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. Позивач дізнався з Єдиного державного реєстру про зміну керівника ТОВ «Стоун Фаунд» на Костюка О.М. , не отримавши офіційних повідомлень про своє звільнення чи рішення загальних зборів учасників товариства.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, вірно керувався нормами ст. 167 ГК України, яка визначає корпоративні права, ст. 5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», що встановлює права учасників товариства, ст. 97, 99 ЦК України, які регулюють управління товариством та повноваження виконавчого органу, а також ст. 28, 30, 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», які визначають компетенцію загальних зборів та виконавчого органу.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спір є корпоративним, оскільки стосується припинення повноважень директора, і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними.

Доводи апеляційної скарги про те, що спір є трудовим, а не корпоративним, і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, апеляційним судом відхиляються з таких підстав.

Щодо характеру спірних правовідносин, апелянт стверджує, що він працював за трудовим договором, а отже, спір є трудовим і регулюється нормами КЗпП України, зокрема ст. 43, яка передбачає звільнення працівника лише за наявності законних підстав.

Однак колегія суддів зазначає, що посада директора ТОВ «Стоун Фаунд», яку обіймав позивач, має особливий правовий статус, визначений нормами корпоративного законодавства. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», директор є виконавчим органом товариства, призначення та звільнення якого належить до виключної компетенції загальних зборів учасників (ст. 30 цього Закону). Припинення повноважень директора, навіть якщо він працює за трудовим договором, є актом корпоративного управління, оскільки пов`язане з рішенням учасників товариства, а не лише з трудовими відносинами. Позивач вказав, що дізнався про зміну керівника з Єдиного державного реєстру, що свідчить про рішення загальних зборів про припинення його повноважень, яке є корпоративним за своєю природою. Таким чином, спір стосується не лише трудового договору, а й корпоративних відносин, що регулюються нормами ЦК України, ГК України та Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Апелянт посилається на те, що трудові спори підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до ст. 19 ЦПК України, а також на постанови Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18 та від 16.10.2019 у справі № 910/12258/18, які нібито підтверджують можливість розгляду спорів про звільнення директора як трудових. Колегія суддів не погоджується з цим доводом. Практика Верховного Суду, зокрема постанова від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18, дійсно зазначає, що спори про звільнення директора можуть розглядатися як трудові, якщо вони стосуються виключно порушення трудового законодавства, наприклад, порядку оформлення звільнення. Проте у постановах від 16.10.2019 у справі № 910/12258/18 та від 17.02.2021 у справі № 910/1048/20 Верховний Суд чітко вказав, що спори, пов`язані з припиненням повноважень директора товариства з обмеженою відповідальністю за рішенням загальних зборів, є корпоративними і підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки стосуються управління товариством та реалізації корпоративних прав учасників. У даній справі позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання звільнення незаконним та поновлення на посаді безпосередньо пов`язані з рішенням про припинення його повноважень як директора, що відображено в Єдиному державному реєстрі, а отже, спір має корпоративний характер.

Відповідно до ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи, що виникають у зв`язку з корпоративними відносинами, включаючи спори щодо управління товариством. Суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а не цивільного.

Щодо повноти дослідження обставин, апелянт стверджує, що суд першої інстанції не дослідив фактичні умови трудового договору та характер спірних правовідносин, формально застосувавши норми корпоративного законодавства. Колегія суддів вважає цей довід необґрунтованим. Позовна заява ОСОБА_1 містить відомості про те, що він обіймав посаду директора ТОВ «Стоун Фаунд» і був звільнений шляхом внесення змін до Єдиного державного реєстру без офіційного повідомлення. Ці обставини свідчать про те, що спір виник у зв`язку з рішенням загальних зборів учасників товариства про припинення повноважень позивача, що є корпоративним актом, а не лише порушенням трудового договору. Суд першої інстанції правильно врахував, що позивач не є учасником товариства, але його посада директора підпадає під регулювання норм корпоративного права, зокрема ст. 99 ЦК України та ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Дослідження умов трудового договору не змінює правової природи спору, оскільки ключовим є факт припинення повноважень директора за рішенням загальних зборів, а не лише трудові аспекти його роботи. За п. 6.22 Статуту ТОВ «Стоун Фаунд» до виключної компетенції Наглядової Ради належить призначення та звільнення Директора, укладення з ним контракту. / а.с.28/ За п. 7.3 Наглядова Рада може у будь-який час прийняти рішення про припинення повноважень, усунення (відкликання) Директора незалежно від підстав. /а.с. 33/

Таким чином, суд першої інстанції повно дослідив обставини, необхідні для визначення юрисдикції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки спір має корпоративний характер, пов`язаний з припиненням повноважень директора ТОВ «Стоун Фаунд», і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2025 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: