Справа № 709/416/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 липня 2025 року селище Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Левченка В. В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В. Г.,

представників позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом Чорнобаївської селищної ради (орган опіки і піклування) в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Чорнобаївська селищна рада (далі - позивач) в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_8 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Чорнобаївської селищної ради розглянуто питання про доцільність відібрання дітей від матері ОСОБА_8 , без позбавлення батьківських прав. Відповідач до своїх батьківських обов`язків ставиться безвідповідально, зловживає алкоголем, систематично залишає малолітніх дітей без нагляду на тривалий час. Діти завжди брудні, недоглянуті. Після чергового відвідування сім`ї ОСОБА_8 , дітей було доставлено до приймального відділення КНП "Чорнобаївська багатопрофільна лікарня" для огляду. Під час огляду було встановлено, що ОСОБА_9 був хворий, одяг дітей не відповідав віку та сезону. Після, чого дітей тимчасово влаштовано відповідно до п.31 постанови КМУ від 24.06.2008 року №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини". У зв`язку з цим позивач, посилаючись на приписи СК України, просив відібрати дітей від матері ОСОБА_8 , без позбавлення батьківських прав і стягнути з неї аліменти.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали, просили задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_8 на даний час зловживає спиртними напоями, поведінки по відношенню до дітей не змінила.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася. У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Поштове відправлення з копією ухвали суду та позовною заявою і доданими до неї документами, що надсилалося на адресу її реєстрації, повернулося без вручення. За таких обставин відповідач викликалася до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, однак до суду не прибула.

Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач ОСОБА_8 неодноразово викликалася до суду шляхом направлення судових повісток на адресу місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку, разом з цим поштові відправлення повернулися до суду з відмітками про відсутність особи за адресою місця проживання, а тому відповідач ОСОБА_8 вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини.

Відповідач є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9, 10, 11, 12, 13).

Відповідач ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний образ життя, залишає дітей без нагляду, в будинку антисанітарні умови, запасу належних продуктів харчування немає. Таке відношення до утримання та виховання дітей несе загрозу їхньому здоров`ю та життю (а.с. 15).

Відповідно до змісту актів обстеження умов проживання відповідача ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20, 21, 22), вставновлено, що умови проживання незадовільні, антисанітарія, на стінах грибок, постільна білизна брудна, відсутні продукти харчування.

Відповідно до копії наказу начальника служби у справах дітей Чорнобаївської селищної ради від 14 березня 2025 року № 9 "Про тимчасове влаштування дітей, відібраних від матері в зв`язку з загрозою життю та здоров`ю", визначено влаштувати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 28, 29).

Згідно з рішенням Чорнобаївської селищної ради від 14 березня 2025 року № 33 вирішено відібрати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від матері ОСОБА_8 в зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дітей (а.с. 31).

Відносно відповідача ОСОБА_8 складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 184, ст. ст. 173, 185 КУпАП (а.с. 24,25, 26).

Відповідно до ст. 170 СК України, право на звернення до суду з позовом про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав, мають орган опіки та піклування та прокурор.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливим. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.

Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Пунктами 2-5 ч. 1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Таким чином оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, суд дійшов висновку, що позов в частині відібрання дітей

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , від матері ОСОБА_8 без позбавлення її батьківських прав ґрунтується на вимогах закону, відповідає інтересам дітей, тому підлягає задоволенню.

Відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом.

Відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і відповідно до ч. 3 ст. 170 СК України, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення дітей.

Необхідно зауважити, що ОСОБА_8 , від якої відібрані діти, не втрачає щодо них прав та обов`язків, обумовлених походженням. Мати не позбавлена права звернутися до суду з вимогою про повернення дітей, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню.

Враховуючи, що на час розгляду справи діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 влаштовані на тимчасове проживання у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_10 (с. Привітне Золотоніського району Черкаської області), суд вважає за доцільне залишити дітей на проживання у зазначеній родині.

Відповідно до ч. 4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

При таких обставинах, ураховуючи, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на період окремого проживання від матері потребують не лише догляду, а й матеріальної підтримки, а батьки зобов`язані утримувати своїх малолітніх дітей, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі аліменти на утримання дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, у розмірі 3028,00 гривень.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Відібрати від матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , без позбавлення її батьківських прав, малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишити проживати у сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_10 (

АДРЕСА_2 ).

Стягувати з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь патронатного вихователя ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в сім`ю якої влаштовані діти, аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 березня 2025 року, до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) судовий збір у розмірі 3028,00 гривень.

Платіжні реквізити для сплати судового збору: стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів - ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106; код ЄДРПОУ - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Повні найменування сторін:

Чорнобаївська селищна рада (орган опіки і піклування), місцезнаходження за адресою:

вул. Центральна, 154, с-ще Чорнобай, Черкаська область, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Суддя В. В. Левченко