465/5165/22
6/465/162/25
У Х В А Л А

іменем України

30.06.2025 м. Львів Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

з участю секретаря судових засідань Лозинського Т.-Р.А.

позивача (за зустрічним позовом) ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення у цивільній справі за позовом (зустрічним позовом) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору оренди квартири та акту прийому-передачі недійсними, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення,-

встановив:

06.06.2025 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення у цивільній справі за позовом (зустрічним позовом) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору оренди квартири та акту прийому-передачі недійсними, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення, в якій просить відстрочити виконання рішення Франківського районного суду м.Львова від 27.11.2024 року у справі №465/5165/22 строком до 27.11.2025 року. Обґрунтовуючи заяву зазначає, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 27.11.2024 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. В задоволенні вимог про визнання недійсним договору оренди вказаної квартири від 16.07.2021 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмолено. Постановою Львівського апеляційного суду від 26.05.2025 року рішення Франківського районного суду м.Львова від 27.11.2024 року залишено без змін. Зазначає, що вказана квартира є її єдиним житлом, рівень її доходів не дає їй можливості на даний час орендувати житло. Крім того, вона та її чоловік ОСОБА_4 є інвалідами ІІІ групи. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14.02.2022 року у справі №760/19597/21, залишеним без змін у відповідній частині постановою Київського апеляційного суду від 20.02.2024 року, визнано недійсним договір купівлі продажу АДРЕСА_2 від 30.11.2020 року. Все вищенаведене свідчить про наявність обставин, які істотно ускладнюють виконання нею судового рішення, просить заяву задоволити.

20.06.2025 року позивачем подано заперечення на заяву в яких вказує, що твердження ОСОБА_2 про те, що нібито на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_2 втратила право власності на належну їй квартиру за адресою АДРЕСА_3 , оскільки договір купівлі-продажу визнано недійсним, то така інформація не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_2 свідомо вводить суд в оману, так як з долученого до заяви матеріалів, зокрема рішення Київського апеляційного суду від 20.02.2024 року у справі № 760/19597/21, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, та рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року - в частині задоволених позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним скасовано та ОСОБА_2 продовжує володіти вище зазначеною нерухомістю. Просить відмовити у задоволенні заяви.

26.06.2025 року на адресу суду ОСОБА_1 подано додаткові пояснення у справі, в яких вказує, що питання наявності у ОСОБА_2 іншого помешкання для проживання судом встановлено, та судом досліджено таке виходячи з матеріалів справи і остання такі висновки суду не заперечувала в суді апеляційної інстанції. Просить врахувати, що даючи оцінку доводам заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, слід враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення, до уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

30.06.2025 року від ОСОБА_2 на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі в яких просить відстрочити виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 27.11.2024 року у справі №465/5165/22 строком до 27.11.2025 року.

Позивач заперечив у судовому засіданні проти задоволення заяви.

Завяниця та її представник в судове засідання не з`явились. Заявниця ОСОБА_2 подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Адвокат Подоляк Б.Р. подав до суду 30.06.2025 року клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст. 435 ЦПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони.

Крім того, суду не надано доказів, що ОСОБА_2 не може з`явитись у судове засідання у зв`язку з станом здоров`я.

З рахуванням вищевикладеного, зважаючи на строки розгляду заяви, а також з урахуванням відсутності підтвердження поважності неявки до судового засідання Ізмайлової В.О., суд дійшов висновку, що клопотання заявника та її представника про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягають.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення позивача у справу №465/5165/22, суд вважає, що заява про відстрочку виконання задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 27.11.2024 року позов (зустрічний позов) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору оренди квартири та акту прийому-передачі недійсними, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні нерухомим майном шляхом виселення ОСОБА_2 , з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28.05.2025 року рішення Франківського районного суду м.Львова від 27.11.2024 залишено без змін.

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 14.02.2022 року у справі №760/19597/21 визнано недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 від 30.11.2020 року, укладний між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідчений привтаним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідною В.О.

Скасовано запис про державну реєстрацію №39444134 права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 , вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55419682 від 30 листопада 2020 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.02.2024 року рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 14.02.2022 року в частині задоволених позовних вимог про визнання договору купівлі продажу недійсним, скасовано.

Згідно довідки про доходи №2070 7246 7900 1021 від 02.06.2025 року, сума пенсії ОСОБА_2 за період з 01.0.2023 по 30.06.2025 складає 83849,00 грн.

Згідно довідки про доходи №0702 7972 8186 2707 від 02.06.2025 року, сума пенсії ОСОБА_4 за період з 01.0.2023 по 31.05.2025 складає 76254,00 грн.

Згідно довідки до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААГ від 610423, ОСОБА_2 являється інвалідом ІІІ групи безтерміново.

Згідно довідки до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААГ від 6108663, ОСОБА_4 являється інвалідом ІІІ групи, строк інвалідності до лютого 2027 року.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 05.06.2025 року, номер довідки: 430062746, ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 на підтвердження своєї позиції надано до суду попередній договір купівлі продажу земельної ділянки від 27.06.2025 року, згідно якого ОСОБА_2 (продавець) забовязується продати, а ОСОБА_6 (покупець) зобовязується купити у строк до 18 листопада 2025 року земельну ділянку площею 2 га, передану для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка розиташована за адресою: Львівська область, Перемишлянський район, за межами села Глібовичі Бібрської ОТГ, кадастровий номер: :08:000:0236.

Крім того, на підтвердження відстуності іншого житла ОСОБА_2 надала суду копію ухвали Печерського районного суду м.Києва у справі №757/16298/21-к про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер нерухомого майна 000), яка на праві привтаної власності належить ОСОБА_2 .

Як вбачається з Інформації з Єдиного реєстру боржників від 30.06.2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є боржником у кількох виконавчих провадженнях, а саме №70134732, №78421173, №78421249.

Згідно з положеннями ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно ст. 435 ЦПК України відстрочення виконання рішення є правом суду, а не обов`язком.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.ч. 4, 5 ст. 435 ЦПК України).

Право на звернення до суду звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Системне тлумачення положень ст. 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.

Окрім того, під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Як передбачено ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Крім того, пунктом 10 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, визначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п.40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання названий Суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд, суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

У цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Відповідач і позивач знаходяться у рівних економічних умовах і в одній державі, тому незадовільний фінансовий стан відповідача є недостатньою причиною для розстрочення виконання рішення суду.

Підставами для відстрочки виконання судових рішень у справі згідно поданої заяви боржниками є відсутність іншого житла, невеликий дохід, скрутне матеріальне становище, у зв`язку з тим, що вони вкладали свої кошти в покращення житлового будинку з якого їх виселяють.

Суд, в даному випадку зазначає, що надані відповідачем документи не можливо врахувати як обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення у даній справі та підтверджують її скрутне матеріальне становище. А тому зазначені докази не відповідають критерію достатності та належності.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суд вважає, що боржником не доведено існування у неї виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення у даній справі, а посилання на складне матеріальне становище боржника не свідчить ні про винятковість, а ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для відстрочки виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі №465/5165/22, а тому, заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259-261, 353-355, 435 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення у цивільній справі за позовом (зустрічним позовом) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору оренди квартири та акту прийому-передачі недійсними, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення - відмовити

Ухвала може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Львівського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 30 червня 2025 року.

Суддя Ванівський Ю.М.