Номер провадження 2/754/5021/25
Справа №754/6768/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26 червня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді - Галась І.А.

при секретарі - Кирилова А.

за участі : позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

3-тьої особи - ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До Деснянського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

18 вересня 2004 року між позиваче та відовідачем було укладено шлюб. 22 червня 2022 року шлюб з відповідачем було розірвано. Від спільного шлюбу мають повнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час навчається на 3 курсі денного відділення за спеціальністю «Дизайн», спеціалізації «Графічний дизайн» ВСП « Фаховий колледж мистецтв і дизайну Київського національного університету технологій та дизайну» на бюджетній основі. Їх донька проживає з позивачем та перебуває на її утримані. Вона не в змозі самостійно утримувати їх доньку, оскільки її заробітна плата складає 16 000 грн. на місяць, інших видів доходу вона не має. У зв`язку з цим вона з донькою опинилася у скрутному матеріальному становищі. Донька потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідач є працездатним, працює у КП «Київський метрополітен» електродепо «Харківське» на посаді майстра і отримує заробітну плату в розмірі 22889 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про заробітну плату з місця роботи. Відповідач інших дітей не має. Аліментів не сплачує. Отже, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання їх доньки.

Ухвалою суду від 05 травня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позову.

На виконання вимог ухвали суду 08 травня 2025 року подано заяву позивача.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2025 року відкрито провадження в справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі.

3-тя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимого підтримала.

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис про народження №1136.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року шлюб розірвано.

Згідно Довідки від 18 березня 2025 року № 368 ОСОБА_3 є студенткою 3 курсу та навчається на денному відділені за спеціальністю «Дизайн», спеціалізації «Графічний дизайн» ВСП « Фаховий коледж мистецтв і дизайну Київського національного університету технологій та дизайну» та закінчує навчання 30.06.2026 році.

Позивач зазначив, що Відповідач як батько не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, вона сама її утримує, у зв`язку з чим донька потребує матеріальної допомоги..

Повнолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Відповідно до ч.1 ст.198 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу.

Частиною першою та другою ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи те, що повнолітня донька сторін продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір`ю, знаходиться лише на утриманні останньої, натомість відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дочки, суд вважає, що відповідач, як фізично здорова людина, спроможна сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення.

Суд зазначає, що ч.2 ст.199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Враховуючи наведене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, зокрема суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, потребує в матеріальній допомозі повнолітньої доньки, що продовжує навчання на денній формі, суд вважає за необхідним, позов задовольнити та стягнути з відповідача, на користь позивача аліменти на його утримання, щомісячно на весь період її навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років, що буде належним захистом прав повнолітньої та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання, у спростування зазначеного відповідачем суду не надано.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 01 травня 2025 року, відповідно аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання позивача в зв`язку з навчанням з цієї дати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 182, 184, 198-200 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265,274-279,280-284, 430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час її навчання, в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 травня 2025 року до досягнення ОСОБА_3 23 річного віку за умови продовження навчання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: