Справа № 489/2687/25
Провадження № 2/489/1945/25
РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судових засідань Козловською А.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ОЙЛ СТАРТ» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановив:

В квітні 2025 року позивач звернулась до суду з позовом до ТОВ «ОЙЛ СТАРТ» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні у розмірі 24 463,91 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку протягом трьох місяців з моменту звільнення у розмірі 39 377 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що у період з 19.12.2022 по 30.12.2024 вона перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ОЙЛ СТАРТ». Під час цього їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата за листопад 2024 року у розмірі 12 040,44 грн. та за грудень 2024 року 12 423,47 грн.

30.12.2024 вона була звільнена із займаної посади оператора заправних станції 3-го розряду без виплати заробітної плати за вказаний період. Досудова вимога про виплату їй вказаних коштів від 27.03.2025, направлена відповідачу, добровільно не виконана на час подачі позову. У зв`язку з чим, позивач вважає, що має також право на отримання середнього заробітку за період затримки розрахунку з часу звільнення по березень 2025 року включно у розмірі 39 377 грн., оскільки з 01.01.2025 по 31.03.2025 кількість робочих днів 74 при середньоденній заробітній платі 532,12 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; витребувано у ТОВ «ОЙЛ СТАРТ» довідку про розмір середньоденного заробітку позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), розрахованого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

20.05.2025 на адресу суду надійшла витребувана довідка.

30.04.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає. А саме зазначав, що не погоджується із розрахунком позивача, при цьому не наводячи власного. Також посилається на те, що додана до позову довідка № 1 від 22.01.2025 про середню заробітну плату позивача підписана не директором ТОВ «ОЙЛ СТАРТ» ОСОБА_2 , а підписана невстановленою особою. Крім того, вважав, що суд повинен був залишити позов ОСОБА_1 без руху через відсутність вказівки про відсутність чи наявність у неї електронного кабінету.

15.05.2025 позивач направила суду відповідь на відзив, в якій вона наполягає на задоволенні позову, надавши суду виписку по зарплатній карті з детальним описом помісячно операцій щодо сум та періодів зарахування заробітної плати відповідачем.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Пояснила, що надана нею до позову довідка отримана нею у бухгалтера Товариства з мокрою печаткою, надала суду для огляду її оригінал. Також пояснила, що електронного кабінету не має. Також на питання суду пояснила, що з 2023 року почалися затримки по заробітній платі, тому згідно наданих нею довідок підтверджується факт отримання нею у листопаді 2024 року заробітної плати за вересень 2024 року, а у грудні 2024 за жовтень 2024 року. Також пояснила, що станом на час розгляду справи нею так і не отримано заробітну плату за листопад та грудень 2024 року, на підтвердження чого просила долучити до матеріалів справи виписку з її особового рахунку по зарплатній карті за період з 30.04.2025 по 29.06.2025. Протокольно вказане клопотання задоволено судом.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, доказів виплати заробітної плати не надав, іншої довідки про розмір заробітної плати позивача за листопад та грудень 2024 року не направив.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

З 19.12.2022 по 30.12.2024 ОСОБА_1 працювала в ТОВ «ОЙЛ СТАРТ» на посаді оператора заправних станції 3-го розряду (а.с.6-20).

Згідно наказу № 44-к-з від 25.12.2024 позивач звільнена із займаної посади з 30.12.2024 на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України з 30.12.2024; при звільненні їй підлягає компенсація 4 днів невикористаної відпустки (а.с.25).

Згідно довідки відповідача № 1 від 22.01.2025 позивачу була нарахована заробітна плата за листопад 2024 року у розмірі 12 040,44 грн. та за грудень 2024 року у розмірі 12 423,47 грн. (а.с.21).

На питання суду позивач пояснила, що заробітну плату отримувала виключно на зарплатну картку. З 2023 року почалися затримки по заробітній платі, тому згідно наданих нею довідок підтверджується факт отримання нею у листопаді 2024 року заробітної плати за вересень 2024 року, а у грудні 2024 за жовтень 2024 року (а.с.41-55). Вважає, що у нараховану за грудень 2024 року заробітну плату увійшла і компенсація невикористаної відпустки.

Доказів здійснення з позивачем розрахунку при звільненні та виплати заробітної плати за листопад та грудень 2024 року станом на час розгляду справи матеріали справи не містять (а.с.41-55, 60).

При цьому, згідно довідки відповідача про розмір середньої заробітної плати, середньоденна заробітна плата позивача становить 532,12 грн., пояснень щодо періоду її розрахунку за вересень-жовтень 2024 року відповідачем не надано.

Норми статті 47 КЗпП України вказують про обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

З матеріалів справи вбачається, що на день звільнення ОСОБА_1 всі суми, що належали їй до виплати при звільненні (заборгованість по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку), відповідачем їй сплачено не було. Відповідач вказану обставину не спростував.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення сум, що належали їй від ТОВ «ОЙЛ СТАРТ» до виплати при звільненні, підлягають задоволенню, в загальному розмірі 24 463,91 грн., а саме заробітна плата та компенсація за 4 дні невикористаної відпустки.

При розрахунку вказаної суми суд враховує дійсний розмір заборгованості по заробітній платі на момент звільнення та компенсації за невикористану відпустку, розмір яких було достовірно визначено відповідачем, на підтвердження чого було надано належні докази (оригінал довідки № 1 від 22.01.2025 оглянуто судом у засіданні).

Суд не враховує заперечення відповідача проти позову щодо того, що такий розрахунок є невірним, адже інших доказів відповідачем не надано. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Конституційний Суд України в рішенні від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Як наведено вище, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

При цьому позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.01.2025 по 31.03.2025 включно.

Згідно довідки відповідача про розмір середньої заробітної плати, витребуваної за ухвалою суду, середньоденна заробітна плата позивача становить 532,12 грн. (а.с. 58 зворот).

Кількість робочих днів за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.01.2025 по 31.03.2025, враховуючи принцип диспозитивності, становить 74 робочих дні, у зв`язку із чим розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за цей період складає 39 376,88 грн. (532,12 грн. х 74 дні), а не як розраховано позивачем шляхом округлення 39 377 грн.

За такого, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 39 376,88 грн., без утримання прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів, що є обов`язком роботодавця, як податкового агента.

Доводи відповідача про відсутність вказівки позивачем відомостей щодо наявності або відсутності у неї електронного кабінету не впливають на висновки суду, враховуючи, що надмірний формалізм призводить до затягування розгляду справи особливо в такій категорії як трудовий спір щодо стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, що порушує ст. 43 Конституції України, яка закріплює право на працю, включаючи право на гідну заробітну плату, яка має бути виплачена своєчасно та у повному обсязі. Це право захищається законом, і держава гарантує умови для його реалізації.

Більш того, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі «Шульга проти України», пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі, є завданням саме державних органів (рішення Суду у справі «Мусієнко проти України», пункт 24, № 26976/06, від 20.01.2011).

Враховуючи, що на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 30, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЙЛ СТАРТ» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЙЛ СТАРТ» на користь ОСОБА_1 суму, що належала їй до виплати при звільненні, в розмірі 24 463,91 грн. (двадцять чотири тисячі чотириста шістдесят три гривні 91 коп.), яка складається із заробітної плати за листопад та грудень 2024 року та включає компенсацію за 4 дні невикористаної відпустки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЙЛ СТАРТ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.01.2025 по 31.03.2025 в розмірі 39 376,88 грн. (тридцять дев`ять тисяч триста сімдесят шість гривень 88 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЙЛ СТАРТ» на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Інформація про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЙЛ СТАРТ», , адреса: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 72, офіс 1012.

Повний текст рішення складено 03.07.2025.

Суддя Г.А. Микульшина