Справа № 277/499/25
Номер рядка звіту 17
РІШЕННЯ

іменем України

"27" червня 2025 р. с-ще Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Заполовського В.В.

за участю секретаря с/з Лук`янчук Т.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №145870 від 08.07.2024 року в сумі 14297,61 грн., яка складається з: 13693,38 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3,23 грн. заборгованості за відсотками, 601 грн. комісії, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Вимоги мотивує тим, що 08.07.2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії №145870 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Кредитним договором визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування та інше. Відповідач погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі.

Всупереч умовам кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого має заборгованість в сумі 14297,61 грн., яка складається з: 13693,38 грн. заборгованості по кредиту; 3,23 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

10.10.2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №10102024, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №145870 від 08.07.2024 року.

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від ТОВ «ФК «Кредіплюс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 14297,61 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив провести розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1322771 від 25.04.2025 року ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачу за вказаною вище адресою рекомендованим листом направлялися копія позовної заяви з доданими до неї документами, копія ухвали про відкриття провадження та судова повістка, які кур`єром повернуто до суду із зазначення про причини повернення: «адресат знаходиться за кордоном».

Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Таким чином відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов суду не надіслала.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 08.07.2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №145870, відповідно до п.2.1 якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.2.6 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п.2.2.1 договору сума кредиту становить 16471 грн. та надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 13994,91 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №128292 від 18.01.2024 року укладеним з кредитодавцем; у розмірі 5,44 грн. на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті; у розмірі 2470,65 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.

Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,10% річних. Тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування кредитом з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п.2.6 договору. Розмір процентної ставки незмінний (п.2.3 договору).

Згідно п.2.5 договору комісія за надання кредиту складає 2470,65 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 15,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту.

П.2.6 договору передбачено, що загальний строк кредитування за цим договором складає 184 дні з 08.07.2024 року по 08.01.2025 року.

Строк, на який надається кредит, встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на місяць (п.2.6.1 договору).

Даний кредитний договір відповідно до п.5.1 укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника та підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

З картки обліку виконання договору №145870 від 08.07.2024 року слідує, що ОСОБА_1 надано кредит у сумі 16471 грн. 08.08.2024 року позичальником сплачено 2777,62 грн. З урахування нарахованих відсотків, комісії сума до сплати становить 14297,61 грн.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ), на яку 08.07.2024 року зараховано 5,44 грн., що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_2 за період p 08.07.2024 року по 13.07.2024 року.

ТОВ «ФК «Кредіплюс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі.

Договором факторингу №10102024, укладеного 10.10.2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Ейс», витягу з Додатку №1 до договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 року, актом прийому-передачі Реєстру №3 до договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 року стверджується, що ТОВ «ФК «Ейс» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «ФК «Кредіплюс», в тому числі і стосовно ОСОБА_1 за кредитним договором №145870 від 08.07.2024 року в сумі 14297,61 грн.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

У відповідності до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України).

Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором та договорами факторингу.

Як встановлено судом, відповідач не належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит і суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

З відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого ним при подачі позову судового збору.

Згідно положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 7000,00 грн., які підтверджуються: договором №04/02/25-01 про надання правничої допомоги від 04.02.2025 року; додатковою угодою №26 до договору №04/02/25-01 про надання правничої допомоги від 04.02.2025 року; актом прийому-передачі наданих послуг від 04.02.2025 року; свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №4956.

З огляду на умови договору про надання правової допомоги, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 7000,00 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу не надходило.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вказані витрати також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст.11, 212, 509, 525, 526, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» (, юридична адреса: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005) заборгованість за кредитним договором №145870 від 08.07.2024 року в сумі 14297 (чотирнадцять тисяч двісті дев`яносто сім) грн. 61 коп., яка складається з: 13693,38 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3,23 грн. заборгованості за відсотками; 601 грн. комісії, сплачений при подачі позовної заяви, судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) грн., а всього кошти в сумі 23720 (двадцять три тисячі сімсот двадцять) грн. 01 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. В. Заполовський