РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/12108/24

номер провадження 2/712/685/25

07.07.2025 м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участю: секретаря судового засідання Шевченко О.П.,

представника позивача Молчанович Н.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Лінника М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування м. Черкаси в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява Органу опіки та піклування м. Черкаси в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_1 , в якому позивач просить:

позбавити ОСОБА_1 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/6 всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітнього ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття дитини;

малолітнього ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати органу опіки та піклування м. Черкаси для подальшого влаштування.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що громадянка ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 04 червня 2024 до служби у справах дітей надійшло повідомлення Черкаської обласної дитячої лікарні про дитину, яка постраждала від жорстокого поводження. З повідомлення вбачалося, що працівниками правоохоронних органів до медичної установи в супроводі тітки доставлено малолітнього ОСОБА_2 . Малолітній відмовився повертатися в родину, тому його було влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». 12 червня 2024 року до служби у справах дітей із заявою звернувся старший брат малолітнього ОСОБА_3 та просив захистити права та інтереси брата, який страждає від насильства з боку матері та її співмешканця та позбавити батьківських прав ОСОБА_1 . Також у позові зазначено, що станом на день звернення з даним позовом до суду, правоохоронні органи проводять перевірку щодо вчинення протиправних дій відносно малолітнього ОСОБА_2 та ймовірного вчинення домашнього насильства.

Ухвалою суду від 14.10.2024 відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з розгляду справи.

Заперечуючи проти задоволення позову, 26.11.2024 представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено про безпідставність позовних вимог, оскільки заявлений позов про позбавлення відповідача батьківських прав є результатом наявного конфлікту у сім`ї відповідача, а саме відповідача із матір`ю та сестрою щодо спірного нерухомого майна, в якому мешкає відповідач. Після виявлення зникнення дитини відповідач відразу почала вчиняти дії щодо встановлення його місця перебування, неодноразово зверталась до поліції з цього приводу. Щодо виявлених у дитини тілесних ушкоджень у відзиві вказано, що відповідачу не відомо, як дитина могла їх отримати, оскільки коли відповідач зранку залишала сина вдома, він був живий-здоровий. Також у відзиві представник відповідача стверджує про неналежні умови перебування дитини у комунальному закладі.

Ухвалою суду від 03.12.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

20 грудня 2024 року представником відповідача подано до суду зустрічний позов, в якому просить повернути ОСОБА_1 на виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , що перебуває у КОМУНАЛЬНОМУ ЗАКЛАДІ «ЧЕРКАСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР СОЦІАЛЬНО-ПСИХОЛОГІЧНОЇ РЕАБІЛІТАЦІЇ ДІТЕЙ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ».

Ухвалою суду від 13.02.2025 вказану зустрічну позовну заяву повернуто заявнику.

Також ухвалою суду від 13.02.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягала, посилаючись на обставини, зазначені у позові.

Відповідач та її представник категорично заперечували проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві. Також представник відповідача у судовому засіданні просив суд стягнути з позивача на користь відповідача понесені нею судові витрати на правничу допомогу адвоката.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 показала суду, що вона є рідною сестрою ОСОБА_1 та тіткою ОСОБА_2 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . З квітня 2024 року свідку телефонували сусіди, які мешкають поруч та говорили, що у квартирі, в якій мешкає відповідач чути плач дитини, яка кричить, що його б`ють і йому боляче. 03 червня 2024 року свідку зателефонувала сусідка, та повідомила, що знову було чути крики дитини, тому вона викликала поліцію. Як повідомила у телефонній розмові сусідка свідка, поліція приїхала на виклик, але двері ніхто не відчинив, і тому поліція поїхала. Тоді свідок прийшла додому до сестри, відімкнула своїми ключами двері, і побачила племінника, який мав на обличчі синці, сліди пальців на шиї. На запитання свідка звідки синці ОСОБА_5 відповів, що його бив вітчим. Тоді свідок викликала поліцію та повідомила про факт побиття дитини. Коли приїхали поліцейські, свідка разом з ОСОБА_5 відвезли до дитячої обласної лікарні. У подальшому після проведеного медичного огляду свідок разом із племінником поїхала до себе додому, де нагодувала ОСОБА_5 . Як показала свідок, хлопчик був наляканий, боявся, що його вдома накажуть. Потім до свідка приїхали поліцейські та забрали ОСОБА_5 до притулку. Також свідок у судовому засіданні показала суду, що вона протягом п`яти місяців щодня провідувала племінника, який скаржився, що його регулярно бив вітчим. Хлопчик постійно сам сидів у кімнаті, поки вдома не було матері, навчався удома, не відвідував дитячий майданчик, не спілкувався з іншими дітьми. Дитина була налякана, він не хотів бачити ні вітчима, ні матір. Адміністрація закладу скаржилась свідку на поведінку племінника, який вживає нецензурну лексику, забирає іграшки в інших дітей, ображає їх, провокує інших на конфлікти. Як показала свідок, відповідач уперше відвідала сина у притулку лише через два тижні. Також свідок показала суду, що відповідач сказала свідку, щоб вона забирала ОСОБА_5 до себе. А вже після судового розгляду справи з приводу квартири, в якій мешкає відповідач, остання почала провідувати дитину.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, а також покази допитаної у якості свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 від 12.09.2024 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом 1152. Батьками ОСОБА_2 зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №9 від 12.09.2024 відомості про батька ОСОБА_2 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері.

04 червня 2024 року до служби у справах дітей Черкаської міської ради надійшло повідомлення Черкаської обласної дитячої лікарні №22 про дитину, яка постраждала від жорсткого поводження або стосовно якої існує загроза його вчинення, зі слів тітки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 співмешканець матері ОСОБА_7 вдома побив малолітнього ОСОБА_2 .

Крім того, 04.06.2024 до служби у справах дітей Черкаської міської ради надійшов лист від громадської організації «ЛА СТРАДА-УКРАЇНА», зі змісту якого встановлено, що 04.06.2024 на Національну гарячу лінію для дітей та молоді надійшло анонімне звернення щодо ймовірного вчинення домашнього насильства у родині, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Того ж дня, 04.06.2024 дізнавачем сектору дізнання до служби у справах дітей Черкаської міської ради було направлено лист щодо складання акта обстеження житлово-побутових умов проживання дитини ОСОБА_2 та акта оцінки потреб вказаної дитини.

Відповідно до відповіді Черкаського міського центру соціальних служб скласти акт обстеження житлово-побутових умов проживання дитини ОСОБА_2 та акт оцінки потреб вказаної дитини не вдалося, при виїзді за адресою вдома нікого не було, сім`я на дзвінки не відповідала. Зазначене також підтверджується актом відвідування №408 від 12.08.2024.

12 червня 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є старшим братом ОСОБА_2 , надано пояснення відповідно до яких, просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав та не повертати молодшого брата в сім`ю до матері, бо вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 його постійно НОМЕР_2 , цькує на нього собаку та вчиняє інші подібні дії.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань сектором дізнання Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000851 від 02.07.2024, за фактом звернення ОСОБА_4 про те, що 03.06.2024 близько 11 год 30 хв, за адресою: АДРЕСА_2 , малолітній племінник ОСОБА_2 , отримав тілесні ушкодження, які можуть відноситися до категорії легких.

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області Прошака Б.С. від 14.04.2025 закрито кримінальне провадження №0000851 від 02.07.2024 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Як зазначено у постанові про закриття кримінального провадження 08.04.2025 було проведено допит малолітнього потерпілого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приміщенні Центру захисту та соціально-психологічної підтримки у процесі правосуддя дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Барнахус), у ході якого малолітній потерпілий вказав, що ОСОБА_8 йому тілесних ушкоджень не наносив.

Наведене також узгоджується з висновком спеціаліста у кримінальному провадженні №0000851.

Відповідно до характеристики ОСОБА_2 №388 від 10.06.2024 складеної Черкаською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №20, мати ОСОБА_1 завжди проявляла гіперопіку над сином, постійного його контролювала та обмежувала спілкування з однолітками.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини ОСОБА_2 від 05.09.2024 затвердженим директором Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №20 Людмилою Кітою, житлово-побутові умови родини Дівак можна вважати задовільними.

Відповідно до інформації наданої КЗ «ЧЕРКАСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР СОЦІАЛЬНО-ПСИХОЛОГІЧНОЇ РЕАБІЛІТАЦІЇ ДІТЕЙ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ» №527 ВІД 20.09.2024, ОСОБА_2 перебуває в Центрі з 03.06.2024, в серпні-вересні 2024 року, мати ОСОБА_1 не відвідувала дитину жодного разу та не співпрацювала з психологом Центру.

Також з матеріалів справи з наданих стороною відповідача доказів судом встановлено, що відповідач та її представник неодноразово звертались до правоохоронних органів та КЗ «ЧЕРКАСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР СОЦІАЛЬНО-ПСИХОЛОГІЧНОЇ РЕАБІЛІТАЦІЇ ДІТЕЙ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ» з приводу перебування малолітнього ОСОБА_2 у вказаному закладі та медичних установах.

Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_2 №13396-01-21 від 19.09.2024, виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_2 .

Відповідно до характеристики ПП «ЕСТЕТІК ФУДС» вих. №32 від 27.06.2025 ОСОБА_1 працює в ПП «ЕСТЕТІК ФУДС» робітником з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва з 01.03.2024, за місцем роботи характеризується позитивно, порушень трудової дисципліни не мала.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з ст. 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з ст. 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків (пункт 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Натомість, під час розгляду справи у судовому засіданні не встановлено факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню її дитини.

Відтак, при вирішенні даного спору, суд зауважує, що позивачем не доведено підстав, з якими закон пов`язує можливість позбавлення особи батьківських прав, при тому, що це є крайнім заходом впливу, адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях.

Позивачем не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про аморальний спосіб життя відповідача, вчинення насильства відносно дитини, ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та її винної поведінки.

Отже, з урахуванням наведених вище фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про не доведення позивачем факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

При цьому, наданий позивачем на підтвердження своїх позовних вимог висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача не є безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки на підставі частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так у сукупності з іншими доказами, суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина ОСОБА_2 , так як у висновку вказано, що мати дитини ухиляється від виконання обов`язків з виховання дитини з підстав того, що проводиться перевірка щодо вчинення протиправних дій відносно малолітнього ОСОБА_2 та ймовірного вчинення домашнього насильства членами родини, тобто з тих же підстав, що вказані у позовній заяві і яким дана оцінка судом.

Доказів того, що насильство відносно малолітнього ОСОБА_2 було вчинено його матір`ю відповідачем у справі, сторони суду не назвали та не надали.

Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи, що позбавлення батьківських прав це санкція, застосовувана в тих випадках, коли здоров`я, фізичний, психічний, духовний і моральний розвиток дитини піддається небезпеці внаслідок застосування батьками неправомірних способів здійснення батьківських прав, неналежного їхнього поводження або злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків, а під час розгляду даної справи не доведено умисності поведінки відповідача щодо злісного ухилення нею від виконання обов`язків щодо її дитини, а так само, і факту негативного впливу відповідача на дитину, суд приходить до висновку, що позов в цій частині є безпідставним і необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд зауважує, що такі вимоги є похідними від позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав.

Відтак у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини також належить відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Щодо клопотання представника відповідача стягнути з позивача на користь відповідача понесені нею судові витрати на правничу допомогу адвоката, суд зауважує, що орган опіки та піклування м. Черкаси звернувся з даним позовом до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та не є юридичною особою, а тому судові витрати ОСОБА_1 як матері малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на правничу допомогу адвоката належить віднести на її рахунок.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 133, 141, 263, 265, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська