УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/12358/24

Провадження № 2/712/716/25

02.07.2025 м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі: головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко О.П.,

представника позивача Гусак І.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів адвоката Нестеренка О.Ф.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у загальному позовному провадженні у залі суду у м. Черкаси цивільну справу за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулося Головне управління ДПС у Черкаській області (далі позивач) з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі відповідачі) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном шляхом виселення.

Ухвалою суду від 07.11.2024 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати судовий розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10 год 00 хв 28.11.2024.

Заперечуючи проти задоволення позову, 13.11.2024 відповідачами надано до суду відзив, в якому просять закрити провадження у даній справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

28 листопада 2024 року до початку підготовчого засідання представником позивача подано заперечення на клопотання про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 28.11.2024 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

У подальшому 07.05.2025 представником відповідачів подано до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

В обґрунтування клопотання від 07.05.2025 зазначено, що 06.05.2025 під час судового засідання з розгляду Соснівським районним судом м. Черкаси справи №712/9509/24 установлено, що Головне управління ДПС у Черкаській області не є юридичною особою, а відокремленим підрозділом статус філія, державної податкової служби України. Відомості про Головне управління ДПС у Черкаській області як про філію внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відповідно до ч.4 ст.89 ЦК України, що стверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 07.05.2025. Посилаючись на положення ст.46,47,95 ЦК України представник відповідача вказує, що Головне управління ДПС у Черкаській області не має цивільної процесуальної правоздатності та цивільної процесуальної дієздатності, має право діяти на підставі затвердженого ДПС України положення, керівник Головного управління ДПС у Черкаській області діє виключно на підставі виданої ДПС України довіреності. Також у клопотанні вказано, що Головне управління ДПС у Черкаській області, на думку представника відповідачів, не є правонаступником припиненої юридичної особи.

У підготовчому судовому засіданні 02.07.2025 представник відповідачів, позицію якого підтримав відповідач ОСОБА_1 , не відмовляючись від попередньо заявленого клопотання про закриття провадження у справі від 13.11.2024, просив суд спочатку розглянути заявлене 07.05.2025 клопотання про закриття провадження, на задоволенні якого наполягав з підстав, зазначених у клопотанні.

Представник позивача проти задоволення клопотання відповідачів про закриття провадження у справі від 07.05.2025 заперечувала, вказавши, що Головне управління ДПС у Черкаській області є власником нерухомого майна, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження яким звернулось з даним позовом до суду.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, а також представника позивача, враховуючи підстави та предмет спору, вирішуючи подане клопотання відповідачів про закриття провадження у справі від 07.05.2025, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено та визнається сторонами, що ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «УПРАВЛІННЯ ПО ЕКСПЛУАТАЦІЇ АДМІНБУДИНКІВ ПОДАТКОВИХ ОРГАНІВ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ» (ідентифікаційний код 25206984) було зареєстроване як юридична особа, форма власності державна власність, дата реєстрації 09.10.1997, що стверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серія А00 №150537, та довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №15а-2615 від 15.06.2005.

Відповідно до реєстраційного посвідчення Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації від 24.07.2002 квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована за ДЕРЖАВНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «УПРАВЛІННЯ ПО ЕКСПЛУАТАЦІЇ АДМІНБУДИНКІВ ПОДАТКОВИХ ОРГАНІВ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. 16.11.2001, зареєстрованого у реєстрі за №22173.

У подальшому, у зв`язку із ліквідацією ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «УПРАВЛІННЯ ПО ЕКСПЛУАТАЦІЇ АДМІНБУДИНКІВ ПОДАТКОВИХ ОРГАНІВ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ» на підставі розпорядження Державної податкової служби України від 24.12.2012 № 310-р з метою забезпечення раціонального використання матеріальних цінностей та зміцнення матеріально-технічної бази органів ДПС, підприємств і організацій, підпорядкованих ДПС України зобов`язано ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «УПРАВЛІННЯ ПО ЕКСПЛУАТАЦІЇ АДМІНБУДИНКІВ ПОДАТКОВИХ ОРГАНІВ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ» передати з балансу на баланс ДПС у Черкаській області основні засоби, матеріальні цінності згідно з додатком до цього розпорядження.

Згідно з переліком майна, що передається з балансу ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «УПРАВЛІННЯ ПО ЕКСПЛУАТАЦІЇ АДМІНБУДИНКІВ ПОДАТКОВИХ ОРГАНІВ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ» на баланс ДПС у Черкаській області, що є додатком до розпорядження ДПС від 24.12.2012 № 310-р, до вказаного переліку зокрема входить квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Станом на день звернення з даним позовом до суду вказане нерухоме майно на праві державної власності належить Головному управлінню ДПС у Черкаській області на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна, виданого 04.01.2021 Головним управлінням ДПС у Черкаській області, що також стверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду допускається. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.(ч.1 ст.19 ЦПК України).

Частиною першою статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідно до ч.1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно зі ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована в установленому законом порядку.

За приписами ст. 81 ЦК України юридична особа може бути створена шляхом об`єднання осіб та (або) майна. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,4 ст.91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з вимогами ч. 1, 5 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно з пунктами 5 та 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 (далі Порядок №1074) здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

За приписами пункту 8 Порядку № 1074, внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

Публічне правонаступництво органів державної влади, згідно позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 30 листопада 2021 року у справі № 200/1353/21-а, є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права.

Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Подібні висновки викладені також Верховним Судом у постанові від 24 січня 2023 року у справі №300/7605/21, де зазначено, що підставами для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень є або припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації чи ліквідації, або повне чи часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого (іншим) внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Отже, якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єкту владних повноважень.

Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони суб`єкта владних повноважень.

18 грудня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1200, відповідно до якої утворено ДПС України та Державну митну службу України, реорганізувавши ДФС України шляхом поділу.

Положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1200 встановлено, що ДФС України продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі Постанова № 537) утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1 та реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2.

Пунктами 3, 4 Постанови № 537 установлено, що територіальні органи ДФС України, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам ДПС України та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Визначено територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Крім того, Розпорядженням № 682-р Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою України покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У подальшому 30 вересня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», якою вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком.

Наказом ДПС України від 30 вересня 2020 року № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» вирішено утворити як відокремлені підрозділи ДПС України територіальні органи за переліком згідно з додатком.

Наказом ДПС України від 24 грудня 2020 року № 755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» розпочато з 01 січня 2021 року здійснення територіальними органами ДПС України, утвореними як її відокремлені підрозділи, повноважень і функцій територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до пункту 1 Постанови № 893.

Відповідно до пункту 1 наказу ДПС України № 36 від 28 серпня 2019 року, ДПС України розпочала виконання функцій і повноважень ДФС України, що припиняється.

Основні завдання та повноваження ДПС України визначені в Положенні про ДПС України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227, відповідно до пункту 7 якого ДПС України здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.

Таким чином, з системного аналізу наведених норм вбачається, що постанова Кабінету Міністрів України №1200 та розпорядження №682-р свідчать про наявність факту виключно компетенційного адміністративного (публічного) правонаступництва ДПС України в частині переходу до Державної податкової служби України функцій Державної фіскальної служби України у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску.

Водночас спори, що стосуються, зокрема, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, видачі довідок про розміри грошового забезпечення, про звільнення зі служби тощо, не стосуються публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, що були передані ДПС України відповідно до вищевказаних нормативних актів.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, зокрема, у постановах від 31 січня 2022 року у справі № 420/8922/20, від 14 вересня 2023 року у справі № 240/11567/21, від 26 жовтня 2023 року у справі №240/3354/21, від 20 листопада 2024 року № 580/6866/23.

Разом з тим, Головне управління ДПС у Черкаській області звернулось з даним позовом до суду як особа, за якою зареєстроване вказане нерухоме майно на праві державної власності, а відтак у суду відсутні правові підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст.10,13,19,200,255,256,258-261,352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідачів про закриття провадження у справі від 07.05.2025 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 02.07.2025.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська