Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Грицай І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

09.02.2022 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та ОСОБА_1 (далі Відповідач або Позичальник) було укладено кредитний договір № 08759-02/2022 (далі - Кредитний договір).

08.12.2022 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № 08122022.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №08122022 від 08.12.2022 р. «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 43440 грн., з яких:

- 15000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 28440 грн - сума заборгованості за відсотками.

- 0,00 грн - сума заборгованості з пенею.

22.02.2022 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФІНАНС» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «ІНФІНАНС») та ОСОБА_1 (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено Договір позики № (далі - Договір позики) (колія договору позики з додатками додається).

24.11.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 24/11-22/2.

Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 до Договору факторингу № 24/11-22, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги 50740 грн., з яких:

- 10 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 40740 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 0,00 грн. сума заборгованості за пенею.

Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач частково виконала своє зобов`язання, оскільки після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання здійснила декілька платежів в період з 19.12.2022 р. по 02.12.2023 р. на загальну суму 1400 грн. для погашення існуючої заборгованості.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24.11.2022 р. позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК ЄАПБ» за договором позики № в розмірі 49340 грн., з яких:

-10 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;

-39340 грн. сума заборгованості за відсотками.

Ухвалою суду від 19.12.2024 р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників.

Ухвалою суду від 26.02.2025 р. клопотання представника відповідача адвоката Дяденчука А.І. задоволено та продовжено строк для подання відзиву.

У письмових поясненнях вх. 10425 від 12.06.2025 р. представник відповідача адвокат Грицай І.О. вказує, що позовні вимоги ТОВ «ЄАПБ» мотивовані тим, що за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 35 450,00 грн., з яких: 15 000, 00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 20 450,00 грн.- сума заборгованості за відсотками.

У свою чергу за договором позики виникла заборгованість у розмірі 49 340,00.

-10 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 39 340,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Позивач обґрунтовує свій позов тим, що право вимоги йому за цими кредитами за договорами факторингу перейшло від ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ».

Відповідач ОСОБА_1 не визнає позовних вимог у такій редакції.

Свої заперечення та міркування мотивує наступним.

1. Умови кредитних договорів.

Щодо умов кредитного договору №08759-02/2022 від 09.02.2022.

За умовами цього кредитного договору позичальнику надається кредит у розмірі 15 000 грн., за умови його повернення разом з процентами відповідно до умов договору, його додатків та правил кредитування.

За змістом пункту 1.2. цього Договору, кредит надається строком до 10.03.2022, тобто на 30 днів.

Відповідно до умов Договору та заяви-анкети позичальник зобов`язується протягом цього строку повернути суму в розмірі 20 625 грн. 00 коп. з яких: 15 000 грн. - тіло кредиту, 5 625 грн. - нараховані проценти.

Таким чином, за змістом умов кредитного договору та додатків до нього, позичальник зобов`язувався повернути кредит у розмірі 15 000,00 грн. та проценти в розмірі 5 625 грн. протягом 30 днів з моменту отримання коштів.

Щодо умов договору позики №/3 від 22.02.2022.

За змістом умов даного договору позики позичальник зобов`язується надати кредиту в розмірі 10 000 грн. до 10.03.2022, за умови його повернення разом з процентами відповідно до умов договору, його додатків та правил кредитування.

Згідно умов цього договору та додатків до нього позичальник зобов`язується повернути до 10.03.2022, тобто протягом 16-ти днів, кредит у розмірі 10 000,00 грн., разом з відсотками у сумі - 3 660,00 грн., разом 13 360,00 грн.

Отже, за змістом умов договору позики та додатків до нього, позичальник зобов`язувався повернути кредит у розмірі 10 000,00 грн. та проценти в розмірі 3 660,00 грн. протягом 16 днів з моменту отримання коштів.

2. Щодо процентів нарахованих понад строк кредитування.

У кредитному договору та договорі позики та додатках до них встановлено, що строк користування кредитами з моменту його отримання.

В межах цього строку позичальник зобов`язувався повернути суму кредиту (тіло кредиту) разом із нарахованими процентами, розмір яких визначений умовами договорів та додатками до них.

Проте позивач здійснив розрахунок заборгованості за процентами, поза межами встановлених строків кредитування договором позики та кредитним договору. Такий розрахунок є необґрунтованим та суперечить чинному законодавству умовам кредитних договорів.

Наводить положення ч. 1 ст. 1048, ст.ст. 1049, 1050 ЦК України та вказує, що ці положення прямо вказують, що після завершення строку дії кредитного договору кредитодавець втрачає право на нарахування договірних процентів за користування кредитом.

Надалі можливе лише нарахування цивільно-правових санкцій, передбачених ст. 625 або ст. 549-552 ЦК України. Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у Постанові Великої Палати від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки:

-припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування;

-право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови);

-регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (пункти 95, 96 постанови);

-у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови).

Таким чином, після спливу строку кредитування визначеного в обох договорах позивач не мав права нараховувати заборгованість за процентами понад цього строку.

Після спливу строку визначеного кредитними договорами позивач мав право застосовувати до позичальника лише санкції, встановленні статтею 625 ЦК України.

Тим паче цей вид штрафних санкцій не застосовується до спірних правовідносин які виникли між позивачем та відповідачем (п. 14 та 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Водночас, розрахунок штрафних санкцій у вигляді неустойки, штрафу, пені та процентів позивачем здійснено не було.

Таким чином, після спливу строку кредитування, встановленого сторонами, правова природа зобов`язання змінюється: зобов`язання повернути кредит трансформується у деліктне, в межах якого можуть застосовуватися лише охоронні санкції, передбачені статтею 625 ЦК України.

Відтак, проценти за кредитним договором у сумі - 22 815,00 грн. та за договором позики у розмірі - 37 440,00 грн. - стягненню не підлягають.

Звертають увагу суду, що відповідач ОСОБА_1 здійснила часткове погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 990,00 грн. та у сумі 1 440,00 за договором позики. Вказана обставина сторонами не оспорюється.

Заборгованість яка залишається за відповідачем ОСОБА_1 залишається перед ТОВ «ЄАПБ» становить:

за кредитним договором у розмірі - 12 625,00 грн. за договором позики у сумі - 11 960,00 грн.

Отже, позовні вимоги ТОВ «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 22 815,00 грн. та за договором позики у сумі 37 440,00 грн. - задоволенню не підлягають.

3.Щодо необґрунтованості розміру нарахованих відсотків.

Звертають увагу суду, що розмір нарахованих відсотків за кредитним договорами є необґрунтованим, надмірним і таким, що суперечить принципам добросовісності, справедливості та розумності.

Такий розмір процентів створює непомірний тягар для відповідача, як споживача, і крім того з засобу стимулювання виконання зобов`язання перетворюється на джерело отримання невиправданих прибутків кредитором.

Слід звернути увагу, що відповідач ОСОБА_1 , як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не міг ефективно здійснити свої права бути поінформованою про дійсні умови кредитування ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Велика палата Верховного Суду у своїй позиції від 18.03.2020 по справі №902/417/18 виснувала, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Відповідно до п. 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ЄАПБ» про стягнення з відповідача процентів за кредитним договором у сумі - 22 815,00 грн. та за договором позики у розмірі - 37 440,00 грн. є необґрунтованими, суперечать умовам договорів принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків. Вважають, що нараховані відсотки мають бути зменшені до розміру, передбаченого кредитними договорами за період правомірного користування кредитом, а саме на строк встановлений у договорі позики (16 днів) і кредитному договорі (30 днів), узгоджений сторонами в анкеті-заяві, графіку платежів і паспорті споживчого кредиту.

На підставі наведеного наполягають, що позовні вимоги ТОВ «Європейська агенція повернення боргів» про стягнення з відповідача завищених процентів за кредитними договорами не підлягають задоволенню.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №08759-02/2022 у сумі 22 815 гривень 00 копійок; та відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № у розмірі 37 440 гривень 00 копійок.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить суд про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Грицай І.О. у судовому засіданні підтримали пояснення.

Вислухавши відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти.

Зі ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Положеннями ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно із положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі 310/11534/13-ц, від 04.червня 2013 року по справі 916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі 522/1528/15-ц.

Отже, згідно з п.1.2 договору про надання фінансового кредиту №08759-02/2022 від 09.02.2022 р. кредит надається строком на 30 днів, тобто до 10.03.2022 р. та відповідно до графіку платежів проценти за користування кредитом за цей період підлягали б до сплати у розмірі 5625,00 грн. та сума заборгованості за кредитним договором - 15000 грн.

Пунктом 2.6. вказаного кредитного договору встановлено, що при надходженні до кредитора коштів для виконання боржником зобов`язань у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом, а у другу чергу повернення суми кредиту. Врахувавши згадану умову договору, а також те, що ОСОБА_1 частково погасила борг, сплативши позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція повернення боргів» 7990,00 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості за вказаним Кредитним договором за період з 08.12.2022 по 31.05.2024 (а. с. 15) суд дійшов висновку, що сплаті підлягають: 0,00 грн сума за відсотками за користування кредитом, та 12635,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу.

Отже, згідно з Основними умовами кредиту Договору позики №/3 від 21.02.2022 р., передбачено, що строк користування кредитом становить 12 місяців; дата першого платежу 10.03.2022 р., та відповідно до Додатку №1 до вказаного договору кредиту проценти за користування кредитом за 12 місяців підлягали б до сплати у розмірі 6300 грн. та сума заборгованості за основною сумою боргу 10000 грн. За договором позики ОСОБА_1 сплатила позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція повернення боргів» на погашення боргу 1400,00 грн, що підтверджується Розрахунком заборгованості за згаданим договором позики за період з 24.11.2022 по 31.05.2024 (а.с. 33), тому ОСОБА_1 належить сплатити наступну суму боргу: 4900,00 грн за відсотками за користування кредитом, і 10000,00 грн. за основною сумою боргу.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України факт часткового погашення відповідачем суми боргу: за кредитним договором у розмірі 7990,00 грн. та за договором позики у розмірі 1400,00 грн., не підлягає доказуванню, оскільки визнається учасниками справи.

Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, що виникла в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, ст. 10 ЦПК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив: «Хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент».

За наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" слід стягнути суму заборгованості за Кредитним договором № 08759-02/2022 від 09.02.2022 р. в розмірі 12 365 гри., з яких:

-12365 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 0 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 0 грн. - сума заборгованості за пенею.

за Договором позики № від 22.02.2022 р. в розмірі 14900 грн., з яких:

- 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 4900 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі пропорційно задоволеним позовним вимогам 973,68 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість у загальному розмірі 27265 грн.:

за Кредитним договором № 08759-02/2022 від 09 лютого 2022р. в розмірі 12365 грн., з яких:

12365 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

за Договором позики№ від 22.02.2022 р. в розмірі 14900 грн., з яких:

-10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 4900 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 973,68 грн.судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів",, РНОКПП 35625014, адреса реєстрації місця проживання: вул. Петлюри Симона, буд. 30, м. Київ, Київ Київ.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Гнатущенко Ю.В.