КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2025 року в складі судді Писанець Н. В.,

встановив:

26.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

Просив звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5, ч. 5 ст. 10 Закону України «Про судовий збір». До заяви додав копію посвідчення серії НОМЕР_1 відповідно до якого, пред`явник цього посвідчення є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2025 року відкрито провадження в даній справі.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для надання доказів сплати судового збору.

Суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Долучене до матеріалів справи посвідчення інваліда 3 групи не може бути безумовною підставою для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки положення п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначений чіткий перелік таких осіб, а саме інваліди І та ІІ групи.

12.05.2025 ОСОБА_1 надіслав до суду заяву, в якій звернув увагу на те, що він просив звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зазначив, що на нього, як учасника бойових дій в Афганістані, інвалідність якого отримана під час бойових дій в мирний час, розповсюджуються пільги Закону України «Про судовий збір», про що також зазначено в ухвалі Верховного Суду від 29 березня 2021 року у справі №370/3154/14-ц.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, оскільки доказів сплати судового збору станом на день винесення даної ухвали суду не надано.

04.06.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахуванням позиції Верховного Суду щодо звільнення його від сплати судового збору.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 у грудні 2005 року Міністерством внутрішніх справ України в місті Києві, він має право на пільги , встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. Вказане посвідчення безтермінове і дійсне на всі й території України.

Суд першої інстанції вказаного не врахував, доводам ОСОБА_1 про наявність підставі звільнення його від сплати судового збору на підставі п. 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» жодної оцінки не надав.

За таких підстав суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються лише особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю (пункт 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»).

Апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є необґрунтованим та порушує права позивача на доступ до правосуддя.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 353, 367, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2025 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів направити до Броварського міськрайонного суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук