Справа № 604/287/25
Провадження № 2-др/604/3/25
07 липня 2025 року селище. Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Сіянка В.М.,
секретаря Феньо О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Підволочиську заяву адвоката Скиби Віталія Михайловича про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі № 604/287/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В обґрунтування заяви зазначено, що в провадженні Підволочиського районного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06.05.2025 року в позові було відмовлено повністю.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань про перенесення чи відкладення розгляду справи від його імені до суду не надходило.
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, в поданому до суду запереченні просила розгляд справи проводити за її відсутності.
Відповідно до приписів ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття в судове засідання учасників провадження, які належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути дану заяву за відсутності учасників провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним зазначити наступне.
Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06.05.2025 року у справі №604/287/25 було в позові товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено повністю.

12.06.2025 року представник відповідача звернувся до Підволочиського районного суду Тернопільської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі 604/287/25 про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат за надання професійної правової допомоги.

Згідно із п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власною ініціативою ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Суд вважає за необхідне зазначити, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На обґрунтування понесених відповідачем витрат з надання правничої допомоги адвокатом Скибою В.М. до матеріалів справи надано: Ордер серії ВО №1102381 від 09.04.2025 року; Договір про надання правничої допомоги від 25.03.2025 року; Акт приймання-передачі наданих послуг №2/04/25 від 02.04.2025 року до договору щодо надання правової допомоги від 25.03.2025 року; Квитанцію №3178041 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС.

З матеріалів цивільної справи №604/287/25, вбачається, що ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18.03.2025 року було відкрито провадження у даній справі.

31.03.2025 року від адвоката Скиби В.М. до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

31.03.2025 року до суду також надійшла заява адвоката Скиби В.М. про вступ у справу як представника відповідача.

14.04.2025 року адвокат Скиба В.М. через систему «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву.

16.04.2025 року адвокат Скиба В.М. через систему «Електронний суд» подав до суду клопотання про надання дозволу на участь у розгляді справи поза приміщенням суду в режимі відеоконференції.

28.04.2025 року адвокат Скиба В.М. через систему «Електронний суд» подав до суду додаткові пояснення у справі.

06.05.2025 року адвокат Скиба В.М. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача.

Таким чином адвокат Скиба В.М. як представник відповідача подав до суду наступні заяви: 1) відзив на позовну заяву; 2) клопотання про надання дозволу на участь у розгляді справи поза приміщенням суду в режимі відеоконференції; 3) додаткові пояснення у справі; 4) заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача.

Згідно наданого представником позивача розрахунку наданих послуг, вказаному в акті наданих послуг до договору щодо надання правової допомоги, у вартість наданих послуг входить: 1) «Попереднє опрацювання матеріалів» тривалістю 1,5 години, вартістю 3000 грн.; 2) «Опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини» тривалістю 1,5 години, вартістю 3000 грн.; 3) «Формування правової позиції. Консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи» тривалістю 2,5 години, вартістю 5000 грн.; 4) «Підготовка процесуальних документів по справі (відзив на позов)» тривалістю 6 годин, вартістю 12000 грн. Загальна тривалість наданих послуг 10,5 годин, загальна вартість наданих послуг 21000 грн.

Вказані витрати суд вважає завищеними та такими, що не відповідають принципам співмірності та фактичній складності виконаної роботи, а зазначені витрати такими, що не відповідають складності цієї справи враховуючи, що поданий позов є малозначим, у справі було відкрито спрощене провадження, за своєю природою заяви та клопотання є типовим процесуальним документом, що не вимагають глибокого аналізу значного обсягу матеріалів справи, складних правових досліджень чи значних інтелектуальних зусиль, а також те, що спірні правовідносини не регулюються великою кількістю нормативно-правових актів, тому зазначені представником відповідача витрати у розмірі 21000 грн є завищеними, та мають бути зменшені, суд вважає за можливе стягнути за надання вказаних послуг, загалом 5000,00 гривень.

Керуючись ст. ст.133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Скиби Віталія Михайловича про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі №604/287/25 - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі №604/287/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В решті заяви - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення проголошено 07.07.2025 року.

Суддя В.М. Сіянко