ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м.Суми

Справа №589/2962/24

Номер провадження 22-ц/816/924/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02 жовтня 2024 року, у складі судді Лєвши С.Л., ухвалене у м. Шостка,

в с т а н о в и в :

27 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 25 червня 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , але із січня 2024 року не проживають однією сім`єю, мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю та перебуває повністю на її утриманні, відповідач участі в утриманні дитини не приймає. Посилаючись на недосягнення сторонами порозуміння з приводу утримання дитини, просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати подання позову до суду.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення із 27 червня 2024 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення змінити в частині розміру аліментів, визначених до стягнення, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 27 червня 2024 року.

Зазначає, що при визначенні аліментів на утримання дочки у розмірі 1/3 щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, судом не враховано відсутність у відповідача постійного доходу, його зайнятість волентерською діяльністю, перебування на утриманні непрацездатного батька-пенсіонера, який є особою з інвалідністю.

Вважає, що визначений судом розмір аліментів 1/3 частини доходу є завищеним, необґрунтованим, він добровільно сплачує аліменти на дитину шляхом щомісячного перерахування відповідачці грошових коштів.

Доводить, що не був повідомлений про відкриття провадження у справі та час і місце її розгляду, не отримував позовну заяву, тому не мав можливості подати відзив на позов та викласти свої заперечення щодо розміру аліментів, надати докази.

Відзив на апеляційну скаргу позивачкою не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25 червня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8, 9).

Дитина сторін зареєстрована та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 (а.с. 7, 10).

ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 17).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 належить на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2023 року, земельна ділянка та житловий будинок у АДРЕСА_3 , та, на підставі договору купівлі-продажу від 12 січня 2023 року, однокімнатна квартира АДРЕСА_4 (а.с. 11,).

Відповідно до довідки ТСЦ МВС № 5945 від 25 червня 2024 року за ОСОБА_2 у період з 01.01.2023 року був зареєстрований автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, н.з НОМЕР_1 , 2012 року випуску, 10 квітня 2024 року даний автомобіль був перереєстрований на іншого власника (а.с. 12).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що малолітня дочка сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку батька, який в силу ст. 180 СК України зобов`язаний та, являючись працездатним, може її утримувати шляхом сплати щомісячно аліментів у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте, з таким висновком місцевого суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення .

Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ст. 7 Зaкoну України «Про Державний бюджет нa 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей вікoм до 6 років з 1 грудня 2022 року 2272 гривень.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки сторін та вважає, що суд правильно визначився із способом їх стягнення, присудивши аліменти у частці від доходу батька.

Проте, визначаючи розмір аліментів у частці від заробітку відповідача, а саме: 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції в повній мірі не дослідив його матеріальний стан, а також не звернув увагу на наявність у нього обов`язку надавати допомогу непрацездатному батькові особі з інвалідністю ІІІ групи.

Так, відповідно до посвідчення від 31 грудня 2022 року ОСОБА_2 є членом ГО «Волонтерський Центр «Шостка-Добро» (а.с. 36)

Батько відповідача ОСОБА_4 , 1958 року народження, є особою з інвалідністю 3-ї групи безтерміново (а.с. 37).

Відповідно до квитанцій АТ «УКРПОШТА» ОСОБА_2 у серпня, вересні, жовтні, листопаді 2024 року здійснював перерахування коштів на користь ОСОБА_1 з призначенням платежу «Аліменти» (а.с. 40-42).

Крім того, слід зазначити, що мати зобов`язана утримувати дитину в такому ж розмірі як і батько, проте, місцевий суд взагалі не дослідив майновий стан та можливість ОСОБА_1 утримувати дочку нарівні із відповідачем.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів та враховуючи, що з 1 грудня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років встановлений у розмірі 3196 грн, наявність рівного обов`язку кожного із батьків утримувати дитину, а також з огляду на те, що відповідач не має стабільного доходу, має батька, якому встановлена інвалідність, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів 1/3 частина його заробітку щомісячно, є завищеним.

Процесуальних порушень, на які вказує відповідач в апеляційній скарзі, судом апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права рішення суду в частині визначення розміру аліментів необхідно змінити на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі ч.ч. 6, 13 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, при фактичному задоволенні апеляційної скарги судовий збір за її подання підлягає компенсації відповідачу ОСОБА_2 за рахунок держави у розмірі 1816 грн 80 коп. у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02 жовтня 2024 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 27 червня 2024 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1816 гривень 80 копійок судового збору сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов