Справа № 212/5217/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу

у складі: головуючого судді Хомченко Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Стрибайло О.В.

розглянувши в порядку ст.247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в залі судового засідання м. Кривий Ріг в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

09 травня 2025 року до Покровського районного суду міста Кривого Рогу надійшла вищезазначена позовна заява про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 (далі-позивач) зазначає, що виконавчий напис, що оскаржується, був вчинений 18 грудня 2021 року, але про його існування та про наявність ВП № 68647761 позивач довідалась тільки 05 травня 2025 року, оскільки цього дня державним виконавцем був накладений арешт на її кошти та заблокований банківський рахунок. Постанову про відкриття виконавчого провадження № 68647761 від 15.02.2022 року за адресою реєстрації свого місця проживання ( АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не отримувала. З тексту спірного Виконавчого напису не вбачається, що Кредитний договір № SAMDN6276 від 04 квітня 2013 року був нотаріально посвідченим. Жодних нотаріально посвідчених договорів позивач не укладала. З попередньою вимогою про повернення заборгованості за Кредитним договором до позивача ніхто не звертався.

Виконавчий напис, вчинений 18 грудня 2021 року Солонець Тамарою Миколаївною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 10660, набрав чинності з дня його вчинення, згідно якого пропонується стягнути з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі- відповідач, ТОВ «ФКУА») на підставі Договору факторингу № РВ-2021-26/10 від 26 жовтня 2021 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № SAMDN6276 від 04 (четвертого) квітня 2013 року, укладеного між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , за період з 25.10.2021 по 18.12.2021 року включно, суму у загальному розмірі 16 141,76 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 68647761 від 15.02.2022 року, з якої вбачається, що виконавче провадження відкрито Бахмутським відділом державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) на підставі Виконавчого напису № 10660, вчиненого 18.12.2021 року.

Пізніше, постановою про арешт коштів боржника від 05.05.2025 року, в межах виконавчого провадження № 68647761 державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 .

З огляду на вищевказане зазначає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Просить також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме на оплату судового збору у розмірі 968,96 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.

Ухвалою судді від 14 травня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ТОВ «ФКУА» про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи повідомлялась належним чином, правом подачі пояснень на позовну заяву не скористалась.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Судом встановлено, що 18.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т. М. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФКУА» на підставі Договору факторингу № РВ-2021-26/10 від 26 жовтня 2021 року, відступлена право вимоги за Кредитним договором № SAMDN6276 від 04 квітня 2013 року, укладеного між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , суму у загальному розмірі 16 141,76 грн., внесений у реєстр за № 10660.

Строк платежу настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 25.10.2021 по 18.12.2021 року.

У виконавчому написі зазначено, що сума заборгованості складає 16 141,76 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4339,93 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 11 751,83 грн.

За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із відповідача у розмірі 50,00 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь ТОВ «ФКУА». Загальна сума, що підлягає стягненню 16 141,76 грн.

Заступником начальника відділу Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Матвієнко Іриною Вячеславівною 15.02.2022 року відкрито виконавче провадження ВП № 68647761 з виконання виконавчого напису № 10660 від 18.12.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т. М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФКУА» заборгованості у розмірі 16 141,76 грн.

05 травня 2025 року приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 68647761 винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом розділом ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Для правильного застосування статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18).

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлені судом обставини свідчать, що нотаріус, вчинивши виконавчий напис, дійшов висновку про належне оповіщення Позивача про існування заборгованості. До того ж, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінетів Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса 16.06.2021 року, стосувався лиш нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосуватись до договору укладеного між позивачем та відповідачем.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172(надалі - Перелік документів).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, з огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Для застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд перевіряє доводи боржника, зокрема, чи є заборгованість боржника перед стягувачем безспірною.

Суд вважає, що в даному випадку при вчиненні виконавчого напису за № 10660 від 18.12.2021 року - приватний нотаріус не переконався у безспірності заборгованості боржника - позивача по справі, та порушив процедуру видачі виконавчого напису нотаріуса з огляду на наступне.

Згідно висновків, викладених у постанові Верховного суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Суд вважає встановленим, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірної заборгованості перед стягувачем.

Частиною першою статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зважаючи, що відповідачем ТОВ «ФКУА» не спростовані позовні вимоги ОСОБА_1 , виконавчий напис за № 10660 від 18.12.2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т. М. щодо звернення стягнення на грошові кошти у сумі 16 141,76 гривень з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФКУА» підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, згідно наявного в матеріалах справи Договору про надання правової допомоги № б/н25 від 05.05.2025 року між адвокатом Плахтій О.В. та ОСОБА_1 щодо винагороди адвоката сторони погодили у вигляді фіксованої оплати у сумі 3500,00 грн. Згідно погодженого сторонами 06.05.2025 року Акту прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги № б/н25 від 05.05.2025 року, сторони погодили надання та оплату таких юридичних послуг та розмір гонорару за надані послуги 3500,00 грн.

Таким актом сторони підтвердили, що адвокат надав, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 3500,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 сплатила за надані послуги грошові кошти у розмірі 3500,00 грн., що підтверджується квитанцією № 11 від 06.05.2025 року.

Враховуючи обсяг виконаної адвокатом Плахтій О.В. роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з відповідача ТОВ «ФКУА» на користь ОСОБА_1 3500,00 грн. у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. Посилання відповідача на те , що вказані судові витрати він не визнає , суд вважає не обґрунтованими.

Відповідно до ст.141, ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких обставин враховуючи ,що відповідач визнає позов ,то Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 50% -484,5 грн. за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 610, 623, 1054 ЦК України, ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат», ст. 2, 10, 12, 13, 77-81, 141, 178, 206, 263-265,268,273,279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню Виконавчий напис, вчинений 18 грудня 2021 року Солонець Тамарою Миколаївною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 10660, набрав чинності з дня його вчинення, згідно якого пропонується стягнути з ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», код платника податків згідно з , за Кредитним договором № SAMDN6276 від 04 (четвертого) квітня 2013 року, у загальному розмірі 16 141,76 грн. (шістнадцять тисяч сто сорок одна гривня сімдесят шість копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», ідентифікаційний код юридичної особи 35017877, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 484,5 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», ідентифікаційний код юридичної особи 35017877, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при зверненні із даною позовною заявою, на підставі квитанції № 56014452SB від 06 травня 2025 року, що становить 484,5 гривень

969

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ., адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», , юридична адреса: Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9А, офіс 203.

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, юридична адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення, складено та підписано 08. 07. 2025 року.

Суддя: Л. І. Хомченко