"03" липня 2025 р. Справа № 644/3667/25
Провадження № 2/644/2864/25
УХВАЛА

про закриття підготовчого провадження та

призначення справи до судового розгляду по суті

03 липня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Паляничко Д.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Костильова О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвокат Кіншов Д.С.,

представника відповідача адвокат Виноградов В.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комунального підприємства «Благоустрій «м. Харкова» (61161, м. Харків, вул. Ковалівська, б. 42, ) про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2025 року ОСОБА_1 (надалі за текстом ОСОБА_1 /позивач), в особі представника адвоката Кіншова Дмитра Сергійовича, який діє на підставі ордеру серії АХ № 1252700 від 11.04.2025, через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою до Комунального підприємства «Благоустрій «м. Харкова» (надалі за текстом КП «Благоустрій «м. Харкова»/відповідач), предметом якої є:

-визнання дій КП «Благоустрій» м. Харкова» щодо не допуску до роботи ОСОБА_1 , на посаді заступника директора з загальних питань, у зв`язку з виходом з відпустки без збереження заробітної плати незаконними;

-зобов`язання КП «Благоустрій» м. Харкова» допустити ОСОБА_1 до роботи на посаді заступника директора з загальних питань КП «Благоустрій» м. Харкова», шляхом видання наказу про переривання відпустки без збереження заробітної плати;

-стягнення з КП «Благоустрій» м. Харкова» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час його вимушеного прогулу за період з 08.02.2025 по день ухвалення рішення суду, визначений без утримання податків, зборів інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що починаючи з 07.07.2021 позивач був прийнятий на посаду заступника директора з загальних питань у КП «Благоустрій» м. Харкова» відповідно до наказу №165/к від 06.07.2021, що підтверджується записом №26 трудової книжки серія НОМЕР_2 .

31.01.2023 ОСОБА_1 , на прохання роботодавця, подав заяву від 31.01.2023 про надання відпустки без збереження заробітної плати на час воєнного стану, наказом № 3/1 в (розпорядження) про надання відпустки від 31.01.2023, заступник директора з загальних питань Кілочек А.І., відправлений у відпустку без збереження заробітної плати з 01.02.2023 на період воєнного стану на території України.

Позивач неодноразово звертався до КП «Благоустрій «м. Харкова» з заявами про заявою про припинення відпустки без збереження зарплати на час воєнного стану, проте відповідач відмовляв, обґрунтовуючи, що підстав для припинення відпустки ОСОБА_1 без збереження заробітної плати не вбачається, оскільки сторонами було досягнуто згоди щодо факту надання позивачу відпустки та її тривалості до кінця воєнного стану .

10.02.2025 ОСОБА_1 прибув до КП «Благоустрій» м. Харкова» для продовження трудових відносин на своє робоче місце, однак директором підприємства не був допущений на робоче місце та не був допущений до виконання своїх трудових обов`язків.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 24.04.2025 справа № 644/3667/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.04.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до КП «Благоустрій «м. Харкова» було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання даної ухвали.

02.05.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника позивача Кіншова Дмитра Сергійовича, який діє на підставі ордеру серії АХ № 1252700 від 11.04.2025, про усунення недоліків, зазначених в ухвалі Індустріального районного суду м. Харкова від 29.04.2025, та долучено необхідні докази надсилання відповідачу копій поданих до суду документів з урахуванням положень ст. 43 ЦПК України.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 05.05.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 644/3667/25 призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Позивач та його представник у судовому засіданні не заперечували про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду по суті, оскільки вважали, що усі дії, необхідні для забезпечення правильного, безперешкодного і своєчасного розгляду справи по суті виконані. Заразом представник позивача висловив заперечення щодо поновлення строку на подання відзиву на позов представнику відповідача, обгрунтовуючи це тим, що останній прострочив строк для надання відзиву на 7 днів, що є порушенням норм процесуального права.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд поновити процесуальний строк для надання відзиву на позов, та заперечення на відповідь на відзив, обгрунтовуючи це систематичним перебоями в роботі системи «Електронний суд», що фактично унеможливило своєчасну обізнаність про наявність позовних вимог до КП «Благоустрій» м. Харкова» та вчасне надання процесуальних документів по суті справи.

Суд дослідивши позовну заяву, інші додані до справи № 644/3667/25 документи, вирішивши заяви, клопотання, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши докази надані на підтвердження викладених обставин як кожний окремо, так у їх сукупності, заслухавши думку учасників процесу, дійшов переконання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Згідно статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

З системного аналізу наведених вище приписів чинного законодавствавбачається, що застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України, за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, право на подання відзиву на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків. Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства. Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків. Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків. Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від29 вересня 2022 року по справі № 500/1912/22, застосовуючи процесуальні норми, потрібно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства є неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Слід зазначити, що вищевказана справа розглядається в період дії воєнного стану. Верховний суд у вказаній постанові, окрім іншого зазначив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 6 рекомендацій Ради суддів України «Щодо роботи в умовах воєнного стану», зазначено про виважений підхід до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану. Верховний Суд у своєму повідомленні щодо особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан зазначив також, що «запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків».

04.03.2022 видано наказ Голови Верховного Суду, згідно з яким встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Згідно з даним наказом Верховний суд акцентував судам, що варто ураховувати, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків. Окрім того судам рекомендовано виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення процесуальних строків та, по можливості, продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану. Із даних рекомендацій слідує, що введення воєнного стану фактично визнається поважною причиною пропуску строку.

Ураховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

При цьому суд зважає на важливість подання кожною стороною процесу письмових заяв та доказів по суті справи, оскільки саме на підставі таких заяв та поданих доказів буде розглядатися справа по суті.

Враховуючи наведене вище, враховуючи пояснення представника відповідача в обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, зважаючи на строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого судом для подання відповідачем відповідних процесуальних документів по суті справи, та який не є надмірним, а також враховуючи ту обставину, що документи надані представником відповідача до початку проведення підготовчого засідання, суд вважає поважними причини пропуску відповідачем процесуального строку для подання відзиву та заперечення на відповідь на відзив та з метою дотримання завдань та основних завдань цивільного судочинства, зокрема змагальності та диспозитивної, дійшов висновку про визання поважності причин пропуску строків та прийняти до розгляду наданих представником відповідача відзиву на позов та заперечення на відповідь на відзив.

Згідно з ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданням підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У ході підготовчого засідання, судом вирішені питання, передбачені ст. 197 ЦПК України, в межах, необхідних для розгляду справи.

За приписами ч. 2 ст. 189 ЦПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Згідно з п. 15 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань у разі складності справи ) для розгляду справи по суті.

Провівши підготовче засідання за правилами ст. 197-198 ЦПК України, враховуючи, що спір між сторонами не врегульовано, останні не виявили бажання укласти мирову угоду чи врегулювати спір за участю судді, визначивши склад учасників судового процесу, зміст позовних вимог, вчинивши всі необхідні дії для забезпечення правильного, безперешкодного і своєчасного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Отже, на підставі викладеного, керуючись ст. 189, 196-198, 200, 247, 258-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача про визнання поважними причин пропуску строків на подання відзиву на позов та заперечення на відповідь на відзив задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строків представником відповідача на подання відзиву на позов та заперечення на відповідь на відзив та прийняти відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив до розгляду по суті справи.

Закрити підготовче провадження та призначити справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комунального підприємства «Благоустрій «м. Харкова» (юридична адреса: 61161, м. Харків, вул. Ковалівська, б. 42, ) про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу до судового розгляду по суті.

Судове засідання призначити на 04 серпня 2025 року о 10 годині 30 хвилин у приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова, за адресою: м. Харків проспект Архітектора Альошина, 7.

Про місце, дату і час судового засідання повідомити сторони.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя Д.Г. Паляничко