ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник ОСОБА_1 адвокат Примак Володимир Андрійович;

відповідачі ОСОБА_2 , Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - адвокат Назаренко Сергій Миколайович

треті особи Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Ерідан Плюс»;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Примака Володимира Андрійовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Примака Володимира Андрійовича на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Ерідан Плюс» про визнання права власності та зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , АТ КБ «Приватбанк», треті особи Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), ТОВ «Авто Ерідан Плюс» з позовом про визнання права власності та скасування арешту з майна в якому просила суд:

визнати за ОСОБА_1 право власності на належний їй на підставі договору купівлі-продажу № 8632/24/1/001667 від 07 травня 2024 року автомобіль марки Subaru legali 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ;

зняти арешт накладений в рамках виконавчого провадження № 75146494 від 27 травня 2024 року на належний ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу автомобіль марки Subaru legali 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2024 року цивільну справу передано за підсудністю до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 лютого 2025 року замінено в складі учасників справи третю особу Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) на Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 травня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діяло ТОВ «Авто Арідан Плюс» був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу, а саме автомобіля марки Subaru legali 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Позивач мала намір зареєструвати куплений нею автомобіль на свого чоловіка, який є військовослужбовцем ЗСУ.

Покупцем ОСОБА_1 відповідно до вимог договору купівлі-продажу автомобіля було повністю виконано умови договору та проведено розрахунок з продавцем ОСОБА_2 .

Під час звернення до сервісного центру за місцем проживання позивача з заявою про реєстрацію та взяття на облік купленого автомобіля позивачу було відмовлено у реєстрації з підстав накладеного ДВС арешту на автомобіль.

На момент укладення договору купівлі-продажу заборони на відчуження не було. Постанови про розшук майна боржника та накладення арешту на транспортний засіб також не існувало і виконавче провадження не було відкрите.

У зв`язку з тим, що 27 травня 2024 року державним виконавцем був накладений арешт на належний ОСОБА_1 автомобіль, це унеможливлює проведення процедури перереєстрації даного транспортного засобу в сервісному центрі МВС України та позбавляє власника права вільно володіти та розпоряджатися своїм рухомим майном.

Державним виконавцем був накладений арешт на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Арешт було накладено 27 травня 2024 року, а правочин, за яким позивач стала власником автомобіля укладено 07 травня 2024 року. ОСОБА_1 зверталася до відділу примусового виконання рішень з клопотанням про зняття арешту з автомобіля, однак на момент звернення до суду з позовом відповіді нею отримано не було.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернулася до суду за їх захистом шляхом подачі відповідного позову.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2025 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивачем не доведено укладення з дотриманням передбаченого законодавством порядку договору купівлі-продажу транспортного засобу, тому суд дійшов висновку, що відповідний договір є неукладеним, а за фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав про визнання права власності та скасування арешту з рухомого майна.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Примак В.А. просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2025 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову через недотримання сторонами передбаченого порядку укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу та помилково послався в своєму рішенні на Порядок здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затверджений постановою КМУ від 11 листопада 2009 року № 1200 із застосуванням змін, які були внесені постановою КМУ № 1132 та набрали чинності з 04 жовтня 2024 року, тобто вже після укладення договору купівлі-продажу. Вважає, що суду надано всі докази, які підтверджують укладення договору купівлі-продажу і позивач на законних підставах набула право володіння та розпорядження придбаним рухомим майном.

Крім того, оскільки арешт на майно був накладений вже після укладення договору купівлі-продажу, тому ОСОБА_3 як власник майна за договором купівлі-продажу має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користуватися та розпоряджатися своїм майном в тому числі вимагати зняття арешту з майна, що не належить боржнику.

Суд вищевикладеного не врахував та дійшов до необґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від АТ КБ «Приватбанк» вказано, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його зміни чи скасування. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта). Матеріали справи не містять доказів того, що перед укладенням простого письмового договору купівлі-продажу автомобіля, власник ОСОБА_2 зняв його з обліку для відчуження, таким чином без відповідної дії він не міг відчужити належний йому автомобіль на користь інших осіб. Оскільки під час розгляду справи на все майно ОСОБА_2 було накладено арешт постановою державного виконавця у виконавчому провадженні, то це взагалі виключає можливість переходу права власності на таке майно до третіх осіб.

Висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову через недоведеність ОСОБА_1 факту укладення з дотриманням передбаченого законодавством порядку договору купівлі-продажу транспортного засобу є обґрунтованим і підстав для його скасування за наведеними в апеляційній скарзі доводами немає.

Учасники справи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 квітня 2024 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя виданий виконавчий лист № 335/8497/23 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» кредитної заборгованості за договором від 02 липня 2008 року в розмірі 50 528,56 грн., а також 2 684 грн. судового збору.

03 червня 2024 року відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрите виконавче провадження № 75146494.

04 червня 2024 року постановою державного виконавця ВПВР УЗПВР у Запорізькій області Південного МУМЮ (м. Одеса) у виконавчому провадженні № 75146494 з виконання виконавчого листа № 335/8497/23, виданого 10 квітня 2024 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» кредитної заборгованості за договором від 02 липня 2008 року в розмірі 50 528,56 грн., а також 2 684 грн. судового збору накладений арешт на нерухоме майно боржника, ОСОБА_2 , а також на рухоме майно транспортний засіб «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Постановою державного виконавця від 04 червня 2024 року оголошено розшук майна боржника, а саме транспортного засобу «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Позивачем на підтвердження підстав для задоволення позову надано копію договору комісії від 07 травня 2024 року № 8632/24/1/001667, укладеного між ТОВ «Авто Ерідан Плюс» як комісіонером, в особі директора Жукова О.М. та ОСОБА_2 , як комітентом, згідно з яким комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за плату вчинити за рахунок останнього, від власного імені правочин щодо продажу транспортного засобу Subaru legali д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , право власності на який зареєстроване за комітентом.

Також надано копію договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8632/24/001603 від 08 травня 2024 року, укладеного ТОВ «Авто Ерідан Плюс» як продавцем та ОСОБА_1 як покупцем, згідно з яким продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб Subaru legali д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований за власником, який є комітентом за договором комісії. Вартість транспортного засобу за домовленістю сторін складає 5 000 грн. (п. 3.1 договору), передача транспортного засобу продавцем та прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору (п. 2.1 договору).

Обидва вказані договори мають підпис зі сторони ТОВ «Авто Ерідан Плюс», а також відтиск печатки, підписи з боку ОСОБА_2 як комітента та ОСОБА_1 як покупця відсутні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, яка регламентує підстави набуття права власності, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно норм цивільного законодавства України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, що є однією із основних вимог його чинності. Якщо законом визначена конкретна форма, в якій обов`язково має вчинятися правочин, то її необхідно дотримуватися.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України визначено, що правочини між фізичними та юридичними особами, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою КМУ від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою КМУ від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Постановою КМУ від 07 вересня 1998 року № 1388 затверджений Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів.

Відповідно до п. 8 Порядку № 1388 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений між покупцем та суб`єктом господарювання, який є власником зареєстрованого за ним транспортного засобу і здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, підписаний уповноваженою особою такого суб`єкта господарювання та скріплений печаткою (у разі наявності); договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку.

Водночас, механізм провадження торговельної діяльності у сфері оптової та роздрібної торгівлі автомобілями, іншими механізмами та транспортними засобами вітчизняного та іноземного виробництва та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, а також тими транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, які перебували в користуванні і були зареєстровані в установленому законодавством порядку, визначається Постановою КМУ від 11 листопада 2009 року № 1200 «Про затвердження Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери».

Відповідно до п. 55 вказаного порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), на продані транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, комісіонер видає покупцеві: стосовно транспортних засобів, облік яких ведеться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС, - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), а також на зняті з обліку транспортні засоби номерні знаки для разових поїздок; стосовно транспортних засобів, облік яких ведеться Держпродспоживслужбою та які зняті з обліку, - свідоцтво про реєстрацію машини та її складових частин, що мають ідентифікаційні номери, чи акт технічного стану машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, номерні знаки Транзит.

Крім зазначених документів, також видається сервісна книжка (гарантійний талон), розрахунковий документ, який посвідчує факт купівлі транспортних засобів.

Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у спорі про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

Враховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22 січня 2019 року у справі № 145/145/17 у разі недотримання сторонами встановленого порядку укладення договору купівлі-продажу автомобіля, договір не є укладеним.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 204/8017/17 відсутність (підроблення) підпису сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення свідчить про неукладеність такого правочину.

Оскільки договір купівлі-продажу спірного автомобіля було укладено між сторонами у простій письмовій формі, не у сервісному центрі МВС України та без присутності адміністратора такого органу, такий договір не підписаний позивачем, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сторони не дотрималися порядку укладення договору купівлі-продажу автомобіля, а відтак, оспорюваний договір є неукладеним, а за фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних прав та обов`язків.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу набула право власності на автомобіль, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що спірний автомобіль Subaru legali д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 був знятий з обліку для відчуження власником ОСОБА_2 , а без відповідної дії відчуження автомобіля на користь третіх осіб неможлива. Посилання скаржника на те, що укладений договір купівлі-продажу автомобіля не є скасований чи визнаний недійсним не спростовує висновків про відсутність набуття права власності ОСОБА_1 на вказаний автомобіль через його неукладеність.

Оскільки за встановлених судом обставин, автомобіль із власності ОСОБА_2 не вибував, тому доводи апеляційної скарги про порушення порядку накладення арешту на майно також не заслуговують на увагу, оскільки накладення арешту було здійснено постановою державного виконавця у виконавчому провадженні, де ОСОБА_2 є боржником у правовідносинах, що виникли між ним та АТ КБ «Приватбанк».

Висновок районного суду ґрунтується на правильно встановлених обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не допущено порушень процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Примака В.А. залишити без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2025 року залишити без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Примака Володимира Андрійовича залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 липня 2025 року.

Судді