Справа № 513/529/25
Провадження № 2-о/513/72/25
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року Саратський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді В.С. Миргород

при секретарі судового засідання І.О. Аркуші,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Власенко Лілія Вікторівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Лиманська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, суд, -

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2025 року заявник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Власенко Л.В. звернувся до Саратського районного суду Одеської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Лиманська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, яку обґрунтував таким.

Заявник ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Сарата Одеської області. У теперішній час в нього виникла необхідність в отриманні довідки про проживання його діда ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Трапівка Білгород-Дністровського (Татарбунарського) району Одеської області з дня його народження і до 1946 року, в тому числі до 28 червня 1940 року.

Представником заявника адвокатом Власенко Л.В., зроблено низку запитів, оскільки заявник має намір отримати громадянство Молдови та залишитись там на постійне місце проживання, однак жоден із органів не може надати довідку про проживання його діда на території Бессарабії станом до 28 червня 1940 року, як підставу для оформлення громадянства.

Встановлення юридичного факту, а саме факту проживання діда заявника на території на території Бессарабії у с. Трапівка Білгород-Дністровського (Татарбунарського) району, породжує для заявника юридичні наслідки, пов`язані з оформленням громадянства України.

Довести іншим чином факт проживання, окрім як у судовому порядку, не має можливості, оскільки чинним законодавством не встановлено такого порядку заявник звертається до суду із зазначеними вимогами, а саме: встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у селі Трапівка Білгород-Дністровського (Татарбунарського) району Одеської області з дня його народження і до 1946 року, в тому числі до 28 червня 1940 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 513/529/25 між суддями від 18 квітня 2025 року справу розподілено судді Миргород В.С.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 22 квітня 2025 року провадження у справі було відкрито в порядку окремого провадження та призначено судове засідання.

Заявник та його представник адвокат Власенко Л.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явились; до суду подали заяву, якою заявлені вимоги підтримали та просили про їх задоволення та проводити розгляд справи за відсутності представника заявника та заявника, долучивши історичну довідку (Вх. № 4149/25-Вх від 02.07.2025 р.).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судового повідомлення на електронну адресу, до суду не з`явився, подав суду заяву, якою просить розглядати справу без участі їх представника (№ ЕП-1181/25-Вх від 17.06.2025 р.).

У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. п. 3,4 ст. 5 ст. 12 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони до суду заяв та клопотань не надавали.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293, частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Судом встановлено, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у селищі міського типу Сарата Саратського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 31 травня 2024 року Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (актовий запис № 103). Відомості про батьків: батько ОСОБА_3 ; мати ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про народження, батька заявника, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_2 , виданим 15 березня 1961 року Саратським рай бюро ЗАГС Одеської області. Відомості про батьків: батько ОСОБА_2 ; мати ОСОБА_5 (мовою оригіналу).

Згідно свідоцтва про народження діда ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 від 06 серпня 1951 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис 383), народився в с. Трапівка, Татарбунарського району, Ізмаїльської області.

У відповідності до копії актового запису про народження ОСОБА_2 та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України, сформованим 10 березня 2025 року за № 0, Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реєстрація актового запису про народження за актовим записом № 518, зроблено 28 жовтня 1949 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області. Місце народження: Україна; Одеська область; Татарбунарський район; с. Трапівка.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , 25 липня 1954 року (актовий запис № 12) в с. Трапівка Татарбунарського Рай-бюро ЗАГС Одеської області, між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , зареєстровано шлюб.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого повторно 13 листопада 2024 року Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Трапівка Татарбунарського району Одеської області у віці 72 років, актовий запис про смерть № 31.

Представник заявника адвокат Власенко Л.В., в позасудовому порядку звернулась із запитами з метою встановлення факту проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у селі Трапівка Білгород-Дністровського (Татарбунарського) району Одеської області з дня його народження і до 1946 року, в тому числі до ІНФОРМАЦІЯ_6 . У відповідь на запити надійшла наступна інформація, зокрема:

Інформаційна довідка видана Комунальною установою «Ізмаїльський архів» 18 лютого 2025 року за вихідним № В-16/1, згідно якої списки мешканців села Тропокло повіту Четатя-Албе (зараз село Трапівка Білгород-Дністровського району Одеської області) за 1930-1940 на зберігання до КУ «Ізмаїльський архів» не надходили. Таким чином, надати витребувану інформацію про проживання особи на ім`я « ОСОБА_2 » 1930 року в селі Тропокло повіту Четатя-Албе не є можливим.

Лист Старости Лиманської сільської ради С. Чебана від 04 квітня 2025 року за вихідним № 07/16-05, згідно якого погосподарські книги по селу Трапівка Татарбунарського району (Ізмаїльської області на момент 1946 року) розпочаті у 1946 році. До вищезазначеного періоду будь-яка інформація в архівах Лиманської сільської ради відсутня. У зв`язку з цим надати довідку за період 1930-1946 року неможливо у зв`язку з відсутністю архівних даних;

Довідка, видана Старостою Лиманської сільської ради С. Чебаном від 04 квітня 2025 року № 50, проте що за даними книги погосподарського обліку № 8 села Трапівка за 1946-1949 роки, № 11 за 1955-1957 роки громадянин ОСОБА_2 , дійсно проживав на території села Трапівка, Татарбунарського району Одеської (Ізмаїльської) області з 1946 по 1957 роки. Безпосередньо адресу будинку проживання встановити неможливо через відсутність нумерації будинків у вищезазначених погосподарських книгах. У відповідності до копії домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 , домоуправління Саратського відділу міліції, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з с. Трапівка Татарбунарського району Одеської області переїхав з АДРЕСА_2 на постійне місце проживання.

Згідно копії довідки виданої головою колгоспу «Красноє знамя» Татарбунарського району Одеської області від 18 вересня 1956 року про те, що правління колгоспу не заперечує за вибуття з колгоспу.

Копією довідки Трапівської сільської ради від 07 липня 1961 року за №34, виданої ОСОБА_2 , про те, що він продав домоволодіння, яке належало йому на праві приватної власності, яке знаходиться в с. Трапівка Татарбунарського району Одеської області в липні 1961 року.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_2 в судовому засіданні 17 червня 2025 року повідомили суду, що засвідчують факт проживання ОСОБА_2 в с. Трапівка, оскільки останній постійно розповідав, що є корінним жителем с. Трапівка та проживав там в період Румунської окупації, працюючи в колгоспі до 1957 року. У 1961 році продав належний йому будинок та згодом ОСОБА_2 , переїхав до смт. Сарата на постійне проживання.

Тобто судом встановлено що з часу народження, тобто з 1930 року по 1961 рік ОСОБА_2 проживав в с.Трапівка татарбунарського району Одеської області.

Заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що його дід ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав в селі Трапівка Білгород-Дністровського (Татарбунарського) району Одеської області з дня його народження, тобто з 1930 року на території Бессарабії, яка була окупована Румунією до 28 червня 1940 року.

Так, факт проживання на території Бессарабії, яка була окупована Румунією до 28 червня 1940 року, може бути підставою для отримання громадянства Молдови, зокрема, за програмою репатріації. Також, якщо особа була депортована з цієї території після 28 червня 1940 року, або є її нащадком, це також дає право на отримання громадянства Молдови.

Встановити факт у позасудовому порядку неможливо, а встановлення факту має для заявника юридичне значення, зокрема необхідне йому для отримання громадянства Румунії.

На підставі належних та допустимих доказів, наданих суду суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Лиманська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у селі Трапівка Білгород-Дністровського (колишнього Татарбунарського) району Одеської області в період з дня народження по 1946 рік, у тому числі станом на 28 червня 1940 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду і, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 07 липня 2025 року.

Суддя В. С. Миргород