Справа № 554/6385/25
Провадження № 2/545/1533/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2025 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря судового засідання Синегуб Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

ТОВ «Фінансова компанія «Факторинг партнерс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути заборгованість за договором №4825754 від 08.11.2021 у розмірі 45682 грн, який обґрунтовано тим, що 08.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір № 4825754. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кошти, натомість останній не виконав свої зобов`язання та грошові кошти, проценти за користування коштами не сплатив.

Також, згідно з умовами договорів відступлення прав вимоги ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитними договорами укладеним з відповідачем, на користь ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило право вимоги до ТОВ «Факторинг партнерс», тому позивачем набуто право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, яку і просить стягнути.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн.

Ухвалою судді від 06.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.77,78).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату та час його проведення повідомлений належним чином, у позовній заяві зазначив про розгляд без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Зазначив, що позовні вимоги визнає частково, щодо стягнення з нього тіла кредиту, а з нарахованими процентами не погодився у зв`язку з їх надмірністю. Також просив зменшити витрати на правову допомогу з 16000 грн. до 5000 грн., оскільки заявлена сума позивачем є неспівмірною зі складністю справи та наданими адвокатом послугами. При прийнятті рішення поклався на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.11.2021 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит №4825754 (індивідуальна частина).

Згідно із умовами вказаного договору сума кредиту становить 8000 грн (п.1.2.).

Відповідно до п. 1.3. договору кредит надається строком на 8 днів з 08.11.2021. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 08.11.2021 (п.1.4.). Проценти за користування кредитом: 1600 грн, які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту складає 1520 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.-1.6.) (а.с. 64).

Укладення договору між сторонами відбулось шляхом підписання ОСОБА_1 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 08.11.2021, що вбачається із довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» (а.с.24).

На виконання умов договору №4825754 ТОВ «Мілоан» 08.11.2021 відповідачу перерахувала кошти в розмірі 8000 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 , що встановлено з довідки від 24.01.2025 (а.с.24).

Згідно з відомостей про щоденні нарахування та погашення, проведеним ТОВ «Мілоан» загальний борг ОСОБА_1 за кредитним договором №4825754 становить 34430 грн., з яких борг по тілу кредиту 7760 грн., заборгованість по процентах 25150 грн., заборгованість по комісії 1520 грн., заборгованість по пені та штрафам 0 грн. (а.с.25).

Відповідно до договору факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022 ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №4825754 (а.с.59-61). Факт передачі права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №4825754 підтверджується реєстром боржників до договору факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022 (а.с. 29).

Також, згідно договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» відступив ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату право вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №4825754 (а.с.30-33). Факт передачі права вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №4825754 підтверджується реєстром боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №№10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 14).

Відповідно до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №18-02/25 від 18.02.2025, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступив ТОВ «Факторинг партнерс» за плату право вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №4825754 (а.с.6-7). Факт передачі права вимоги ТОВ «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №4825754 підтверджується реєстром боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №18-02/25 від 18.02.2025 (а.с. 15).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Отже, ТОВ «Факторинг партнерс» за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №18-02/25 від 18.02.2025 набуло право вимоги до ОСОБА_1 заборгованості за договором про споживчий кредит №4825754 від 08.11.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не сплачено заборгованість за тілом кредиту за договором №4825754 від 08.11.2021, у розмірі 7760 гривень, а також одноразова комісія за надання кредиту у розмір 1520 гривень, які підлягають стягненню з відповідача.

Стосовно нарахування та стягнення процентів, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.3, 1.4 договору про споживчий кредит №4825754 від 08.11.2021 кредит надається строком на 8 днів з 08.11.2021 (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежі): 16.11.2021.

Разом з тим, відповідно до п.2.3.1.1. Договору передбачена пролонгація на пільгових умовах на строк до 15 днів та згідно п. 2.3.1.2 Договору пролонгація в подальшому на стандартних (базових) умовах загальним строком до 60 днів.

Таким чином, строк дії договору шляхом продовження користування кредитними коштами відповідно до даних пунктів договору не може перевищувати на пільгових умовах 15 днів та після спливу строку кредитування на пільгових умовах ще на 60 днів на стандартних (базових) умовах.

З відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення кредиту №4825754 від 08.11.2021, вбачається, що позичальнику нараховувались проценти на умовах визначених п. 1.5.2 за ставкою 2.50 відсотків та відповідно до вищезазначених положень п.2.3.1.1. кредитного договору з 17.11.2021 по 19.11.2021, а також на умовах визначених п.1.6 (за ставкою 5 відсотків) та відповідно до вищезазначених положень п.2.3.1.2. кредитного договору з 20.11.2021 по 18.01.2022, тобто 60 днів (а.с.25).

Отже, заборгованість по процентам, яка станом на 18.01.2022, становить 25150, нарахована в межах строків, визначених договором, та підлягає стягненню з відповідача.

Водночас, позивачем надано розрахунок заборгованості за відсотками по кредиту №4825754, розрахована за період з 26.01.2022 по 23.02.2022 в сумі 11252 грн. (а.с.26).

Відповідно до умов п. 2.3.2 договору №4825754 від 08.11.2024, вони є домовленістю про зміну умов договору, зокрема у разі продовження користування позичальником кредитними коштами після спливу строку кредитування, визначеного п.1.3, п.2.3.1.1, п.2.3.1.2 Договору. Положення даного пункту передбачають визначення нової дати платежу та актуальної суми заборгованості шляхом складання оновленого графіку, що фактично є додатком до даного договору і оформлюється шляхом розміщення кредитодавцем в електронному кабінеті позичальника.

Отже, нарахування відсотків поза строками, визначеними у договорі є безпідставними, не відповідає його положенням та не доведено відповідачу.

За таких обставин, правомірність нарахування процентів позичальнику по кредиту №4825754 за період з 26.01.2022 по 23.02.2022 в сумі 11252 грн. з боку ТОВ «Факторинг партнерс» належними доказами по справі не підтверджено.

У постанови від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок, що, у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит №4825754 від 08.11.2021 в загальному розмірі 34430 грн, з яких: 7760 грн заборгованість за тілом кредиту, 25150 грн заборгованість по процентах, 1520 грн - заборгованість по комісії.

Позовні вимоги про стягнення 11 252 грн заборгованості за процентами задоволенню не підлягають у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю.

Щодо стягнення витрат позивача на правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 37 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Враховуючи наведене та визначені частиною ч. 4 ст. 137 ЦПК України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо пов`язаних з розглядом справи, беручи до уваги те, що справа не є складною, малозначною та розглядається в спрощеному позовному провадженні, є типовою, в якій сформована усталена судова практика, суд приходить до висновку, що розумним та справедливим у даному випадку буде стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Факторинг партнерс» витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ціна позову 45682 грн, позов задоволений на суму 34430 грн, тобто на 75,36%.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1825, 52 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України,

ухвалив

позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (, адреса місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, 03150) заборгованість за договором №4825754 від 08.11.2021 у розмірі 34430 (тридцять чотири тисячі чотириста тридцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (, адреса місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд.6, офіс 521, м. Київ, 03150) судовий збір в розмірі 1825 (одна тисяча вісімсот двадцять п`ять) гривень 52 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (, адреса місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд.6, офіс 521, м. Київ, 03150) витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 30.06.2025.

Суддя О. В. Любчик