Номер провадження 2/754/101/25
Справа №754/3670/22
РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2025 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді Гринчак О.І.,

за участю секретаря судових засідань Головач О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 , спадкоємцями якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», третя особа Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Зміст первісних позовних вимог

У травні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , спадкоємцями якого на момент розгляду справи стали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості у розмірі 154201,32 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.01.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було підписано кредитний договір № , паспорт кредиту № 4491283 та заяву-анкету на отримання кредитів та інших послуг. Відповідач доручив ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» перерахувати, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів: переказ до запитання на користь ОСОБА_1 у сумі 70000,00 грн; страховий платіж у сумі 600,00 грн; платіж за пакет Телемедицина 1 від ОСОБА_1 за рахунок кредитних коштів у сумі 800,00 грн; оплата страхового платежу за договором страхування № -С від 21.01.2020 в сумі 7416,36 грн; оплата страхового платежу за договором страхування № -КМ2 від 21.01.2020 сумі 650,00 грн.

Станом на 23.11.2021 заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «ЦФР» становить 154201,32 грн, що складається із: прострочена заборгованість за тілом кредиту 47577,36 грн; прострочена заборгованість за річними процентами - 14,32 грн; прострочена заборгованість за щомісячними процентами 51387,00 грн; заборгованість за штрафом/пенею 18943,87 грн; строкова заборгованість за тілом кредиту 33989,00 грн; строкова заборгованість за річними процентами 0,64 грн; строкова заборгованість за щомісячними процентами 2289,13 грн.

Позиція сторони відповідача щодо первісних позовних вимог

Представник відповідачів просить суд залишити без задоволення позовні вимоги вказуючи, що кредитний договір є недійсним, оскільки укладений особою, яка через власний психічний стан не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Укладення спірного кредитного договору суперечило інтересам як самого ОСОБА_1 , так і інтересам членів його сім`ї, адже потреба в отриманні будь-яких позик, кредитів тощо була відсутня. ОСОБА_1 був повністю забезпеченим і не мав потреби у кредиті.

Зміст зустрічних позовних вимог

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», в якому просять суд визнати недійсним кредитний договір № від 21.01.2020, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», яке в подальшому змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр комерційних рішень».

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що починаючи з 20.09.2013 ОСОБА_1 був визнаний обмежено дієздатним, а орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві адміністрації здійснював над ним піклування відповідно до закону. Відповідно, станом на дату укладення спірного кредитного договору № від 21.01.2020, дієздатність ОСОБА_1 була обмежена на підставі судового рішення. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17.02.2020, справа №754/17289/18, ОСОБА_1 визнаний недієздатним у зв`язку зі стійким хронічним психічним захворюванням. Цим же судовим рішенням встановлено опіку над ОСОБА_1 та призначено опікуном його дружину ОСОБА_2 .

Представник відповідачів стверджує, що будь-яких доказів того, що органом опіки та піклування був схвалений правочин, вчинений ОСОБА_1 , позивачем до суду також не надано. Відсутні будь-які докази (підтверджуючі документи) про перерахування на рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів та їх отримання останнім. Крім того, відсутні докази про відкриття банківського рахунку ОСОБА_1 , який в силу свого психічного стану та недієздатності не міг самостійно відкрити такий рахунок та укласти будь-який кредитний договір.

Представник відповідачів вважає, що кредитний договір є недійсним, оскільки укладений особою, яка через власний психічний стан не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Повідомлення учасників справи

Всі учасники справи повідомлялися судом належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Так, позивач за первісним позовом повідомлявся про розгляд справи шляхом надсилання ухвал у справі та судових повісток до електронного кабінету, що підтверджується відповідними довідками.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник повідомлялися про розгляд справи шляхом направлення кореспонденції на адресу зареєстрованого місця проживання відповідачок за первісним позовом, а також шляхом направлення судових повісток до електронного кабінету їх представника, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронних документів, при цьому суд врахував, що згідно з ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Третя особа повідомлялася про розгляд справи шляхом надсилання ухвал у справі та судових повісток до електронного кабінету, що підтверджується відповідними довідками.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20.09.2013 у справі № 2607/11302/12 заяву ОСОБА_2 задоволено частково; визнано ОСОБА_1 обмежено дієздатним і встановлено над ним піклування (а.с. 81, 82 т. ІІ).

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16.04.2014 у справі №754/4898/14-ц подання органу опіки та піклування задоволено. Призначено ОСОБА_2 піклувальником над обмежено дієздатним ОСОБА_1 (а.с. 132 т. ІІ).

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_1 недієздатним (справа № 754/17289/18).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 595 від 29.10.2019 (а.с. 86-91 т. ІІ):

- ОСОБА_1 виявляє ознаки стійкого хронічного розладу - органічного ураження головного мозку, складного ґенезу (судинного, інтоксикаційного, атрофічного) з вираженим психоорганічним синдромом»;

- ОСОБА_1 за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними;

- ОСОБА_1 потребував встановлення йому опіки.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17.02.2020 у справі № 754/17289/18 ОСОБА_1 визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено йому опікуна - ОСОБА_2 (а.с. 78-80 т. ІІ).

21.01.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , за умовами п. 1.1 якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (а.с. 8 т. І).

Відповідно до п. 1.2, 1.3 договору кредит надається позичальнику на умовах: сума кредиту - 81566,36 грн, строк - 36 місяців. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 4491283, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що позичальник, підписавши цей договір, доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту суми грошових коштів за реквізитами:

отримувач АТ «ТАСКОМБАНК», переказ до запитання на ОСОБА_1 - 70000,00 грн;

отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС», страховий платіж - 600,00 грн;

отримувач ТОВ «СМАРТ ЛІКАР», платіж за пакет Телемедицина 1 - 800,00 грн;

отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС», страховий платіж - 7416,36 грн;

отримувач ПАТ «Страхова група «ТАС», страховий платіж - 650,00 грн;

Пунктом 2.1 договору передбачено, що всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (редакція від 18.09.2019), розміщених на сайті http//kreditmarket.ua, з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору, та до якого позичальник приєднується, підписавши цей Договір.

Відповідно до п. 2.2 договору цей договір, Паспорт кредиту № 4491283 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір.

Згідно з п. 4 та 5 паспорта кредиту № 4491283 позичальнику надано грошові кошти на таких умовах: сума кредиту - 81566,36 грн; строк користування - 36 місяців; річні проценти - 71,60 %; щомісячні проценти - 3 %; орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом -169671,25 грн.

Також у паспорті кредиту № 4491283 визначено порядок повернення кредиту, а саме, кількість та розмір платежів, періодичність внесення платежів з 21.01.2020 до 25.01.2023.

У кредитному договорі та паспорті кредиту міститься власноручний підпис ОСОБА_1 .

Також у матеріалах справи містяться договір страхування життя позичальника №-С від 21.01.2020, за яким страховиком є ПАТ «Страхова компанія «ТАС», а страхувальником - ОСОБА_1 , страховий внесок становить 7416,36 грн (а.с. 106 т. І), договір добровільного страхування майна та фінансових ризиків № -KMZ від 21.01.2020 (а.с. 107 т. І).

Відповідно до платіжного доручення № від 21.01.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» здійснено переказ коштів до запитання на користь ОСОБА_1 , отримувач АТ «ТАСКОМБАНК» в сумі 70000,00 грн (а.с. 100 т. І).

З листа АТ «ТАСКОМБАНК» від 21.04.2025 вбачається, що банківський рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) не відкривався. Банк підтверджує факт зарахування грошових коштів у сумі 70000,00 грн на транзитний рахунок (назва рахунку КЗ для виплат переказів «ЦФР») НОМЕР_1 у гривнях від ТОВ «ФК «ЦФР» з призначенням платежу «Переказ до запитання на користь ОСОБА_1 ID-картка НОМЕР_3 надання кредиту зг. КД № від 21/01/2020 Без ПДВ.». 23.01.2020 було здійснено видачу грошових коштів через касу Київського відділення №53 АТ «ТАСКОМБАНК» за адресою м. Київ, пр-т Червоної Калини (Маяковського), 26 у сумі 70000,00 з банківського транзитного рахунку (назва рахунку КЗ для виплат переказів «ЦФР») № НОМЕР_1 у гривнях. Отримувач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) (а.с. 124 т. ІІ).

Згідно з платіжним дорученням № від 21.01.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» здійснено переказ коштів на користь ТОВ «СМАРТ ЛІКАР» в сумі 800,00 грн (а.с. 101 т. І).

Платіжним дорученням № від 21.01.2020 підтверджується, що ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» здійснено переказ коштів на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС» в сумі 600,00 грн (а.с. 102 т. І).

Згідно з Витягом з реєстру оплачених страховок ПАТ «Страхова група «ТАС» 21.01.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» здійснено переказ коштів - 650,00 грн за ОСОБА_1 , кредитний договір № (а.с. 103 т. І).

Згідно з Витягом з реєстру оплачених страховок ПАТ «Страхова компанія «ТАС» 21.01.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» здійснено переказ коштів - 7416,36 грн за ОСОБА_1 , кредитний договір № (а.с. 104 т. І).

Відповідно до довідки № 8564212-SG від 26.07.2022 рух коштів по кредиту на погашення заборгованості відсутній.

У листі ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» на ім`я ОСОБА_2 від 27.07.2020 повідомляється, що для припинення дії кредитного договору відповідно до вимог, передбачених статтями 216 ЦК України, необхідно сплатити на рахунок погашення заборгованості за кредитом суму наданого кредиту, за виключенням процентів, а саме 79466,36 грн, після надходження якої нараховані за кредитом проценти будуть скасовані та дію кредитного договору буде припинено (а.с. 134 т. ІІ).

10.12.2021 ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» направило ОСОБА_1 досудову вимогу щодо стягнення заборгованості від 23.11.2021, сума заборгованості становить 154201,32 грн. Вказана вимога повернулась адресату з відміткою «За закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с. 19-21 т. І).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер (а.с. 126 т. І). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 844/2022 спадкоємцями за законом першої черги ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 171-238 т. І).

30.08.2022 позивач звернувся до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із претензією-вимогою кредитора до спадкоємців ОСОБА_1 (а.с. 181 т. І).

Щодо визнання договору недійсним

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі ст. 223 ЦК України правочин, який вчинила фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, за межами її цивільної дієздатності без згоди піклувальника, може бути згодом схвалений ним у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу. У разі відсутності такого схвалення правочин за позовом піклувальника може бути визнаний судом недійсним, якщо буде встановлено, що він суперечить інтересам самого підопічного, членів його сім`ї або осіб, яких він відповідно до закону зобов`язаний утримувати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред`явити її опікун.

Презумпція правомірності правочину підтверджена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), де зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Постанова Верховного Суду від 19 вересня 2019 року (справа № 591/2231/16-ц, провадження № 61-28786св18) вказує, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Встановлення неспроможності особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними такого стану на момент вчинення правочину відбувається з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Цивільна дієздатність фізичної особи є обмеженою з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Згідно зі ст. 37 ЦК України над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може самостійно вчиняти лише дрібні побутові правочини. Правочини щодо розпорядження майном та інші правочини, що виходять за межі дрібних побутових, вчиняються особою, цивільна дієздатність якої обмежена, за згодою піклувальника. Відмова піклувальника дати згоду на вчинення правочинів, що виходять за межі дрібних побутових, може бути оскаржена особою, цивільна дієздатність якої обмежена, до органу опіки та піклування або суду. Одержання заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів особи, цивільна дієздатність якої обмежена, та розпоряджання ними здійснюються піклувальником. Піклувальник може письмово дозволити фізичній особі, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно одержувати заробіток, пенсію, стипендію, інші доходи та розпоряджатися ними. Особа, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно несе відповідальність за порушення нею договору, укладеного за згодою піклувальника, та за шкоду, що завдана нею іншій особі.

У ст. 31 ЦК України визначено, що правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість.

З матеріалів справи вбачається, що на момент вчинення правочину дієздатність ОСОБА_1 була обмежена за рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20.09.2013 у справі № 2607/11302/12. Водночас, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16.04.2014 у справі №754/4849/14-ц призначено піклувальником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Правочин, вчинений ОСОБА_1 , враховуючи розмір кредиту, не може вважатися дрібним побутовим правочином, у зв`язку з чим він потребував погодження піклувальника - ОСОБА_2 .

Підтвердження щодо надання такого погодження станом на дату укладення кредитного договору або подальшого його схвалення піклувальником матеріали справи не містять. Водночас, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 , як піклувальник повідомила кредитора про визнання боржника обмежено дієздатним.

Крім того, на час укладення кредитного договору ОСОБА_1 мав ознаки стійкого хронічного розладу та за своїм психічним станом не був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 595 від 29.10.2019.

Таким чином кредитний договір укладено ОСОБА_1 за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності без погодження таких дій піклувальником, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що кредитний договір № від 21.01.2020, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», є недійсним.

Щодо первісних позовних вимог

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до приписів статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Верховний Суд з метою дотримання принципів добросовісності, розумності, справедливості також звертає увагу на те, що частиною першою статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину (аналогічний висновок викладено в пунктах 64 і 65 постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15).

Проте згідно з частиною п`ятою статті 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину, як і про визнання його недійсним, може бути заявлена однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Така вимога може бути об`єднана з вимогою про визнання правочину недійсним, що в цілому сприяє швидкому та ефективному відновленню правового становища сторін, яке існувало до вчинення правочину, або заявлена як самостійна вимога у вигляді окремого позову. Якщо позов щодо застосування наслідків недійсності правочину не подано, суд не може застосувати наслідки недійсності оспорюваного правочину з власної ініціативи, оскільки згідно з абзацом 2 частини п`ятої статті 216 ЦК України зазначене право є у суду лише щодо нікчемних правочинів (такий правовий висновок викладено в пунктах 80-82 постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15 та в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 925/1276/19).

Підставою стягнення заборгованості позивачем визначено невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № від 21.01.2020.

Судом визнано вказаний кредитний договір недійсним. Таким чином відсутні підстави для стягнення заборгованості, а вимог щодо застосування наслідків недійсності правочину Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» не заявлено.

Таким чином первісні позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні первісних позовних вимог, то судові витрати у цій частині покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень».

З огляду на те, що зустрічні позовні вимоги задоволені судом, судові витрати відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень».

Керуючись ст. 2-5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 , спадкоємцями якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», третя особа Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання кредитного договору недійсним задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір № від 21.01.2020, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», , адреса: м. Київ, вул. Сім`ї Прахових, буд. 50-Б.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, , місцезнаходження м. Київ, пр-т Червоної Калини, 29.

Повний текст рішення складено та підписано 30.06.2025.

Суддя Деснянського районного

суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК