УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 504/4523/18

провадження № 61-15336ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Южненської міської ради Одеської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Грейн Термінал» про визнання незаконним і скасування рішення Новобілярської селищної ради від 12 липня 2007 року № 106-У «Про завершення процесу відселення мешканців села Старі Біляри», зобов`язання відповідачів надати житлове приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області про визнання незаконним і скасування рішення.

Комінтернівський районний суд Одеської області рішенням від 15 червня 2022 року відмовив у задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою від 11 жовтня 2024 року Одеський апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження.

12 листопада 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргуна ухвалу Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року.

Скаргу мотивовано тим, що відмова у відкритті апеляційного провадження порушує право позивача на доступ до правосуддя з огляду на те, що місцевий суд не надсилав процесуальних документів на адресу позивача, а отже такі дії суду порушують норми процесуального права.

Верховний Суд ухвалою від 9 грудня 2024 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме для надання доказів сплати судового збору та заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з зазначенням причин пропуску строку, належним чином обґрунтованих доказами.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду ОСОБА_1 надає докази сплати судового збору на суму 605,60 грн та заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, яку мотивує тим, що копію оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції отримала у відділенні поштового зв`язку 28 жовтня 2024 року, що на її думку, є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Оскаржувану ухвалу постановлено 11 жовтня 2024 року. Касаційну скаргу подано 12 листопада 2024 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

З доданих до заяви документів колегія суддів встановила, що копію ухвали Одеського апеляційного суду направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 20 жовтня 2024 року.

За таких умов колегія суддів дійшла висновку про те, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин, а отже заява про поновлення строку є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а строк - поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу, оскаржувану ухвалу, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість її вимог з огляду на такі обставини.

Спірне питання стосується законності та обґрунтованості дій суду апеляційної інстанції під час вирішення питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги, поданої поза межами річного строку з дня складання повного тексту рішення місцевого суду.

Пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це є порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), на справедливий судовий розгляд.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи, у випадках та порядку, встановлених ЦПК України.

Згідно зі статтею 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За правилом частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Суд апеляційної інстанції в ухвалі встановив, що рішення Комінтернівського районного суду Одеської області ухвалено 15 червня 2022 року.

З позовом ОСОБА_2 звернулася у грудні 2018 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року, прийнятою за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 16 грудня 2020 року постанову Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року залишено без змін.

22 січня 2021 року матеріали справи повернуто до Комінтернівського районного суду Одеської області. Розгляд справи неодноразово відкладався, позивач брала участь у судових засіданнях 21 квітня 2021 року, 13 травня 2021 року, 9 серпня 2021 року, 30 вересня 2021 року, 2 лютого 2022 року, розгляд справи відкладено на 6 квітня 2022 року. 12 квітня 2022 року ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи без її участі.

Остаточне судове рішення по суті позовних вимог ухвалено Комінтернівським районним судом Одеської області 15 червня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 подала 17 серпня 2024 року, тобто, через два роки та 2 місяця після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ роз`яснив, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру. Правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції правильно вказав на обов`язок ОСОБА_2 як позивача, яка ініціювала вирішення спору, в розумні строки цікавитися ходом розгляду справи. Суд також встановив, що ОСОБА_2 неодноразово брала участь у розгляді справи в суді першої інстанції, тобто безумовно була обізнана про стан розгляду справи.

У зв`язку із зазначеними обставинами суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з поданням скарги поза межами річного строку з дня складення повного тексту рішення місцевого суду, а наявність виключних обставин, визначених частиною другою статті 358 ЦПК України, позивач у визначений законом спосіб не довела.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 31 травня 2024 року у справі № 757/3145/20.

За таких умов колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують, зводяться до надання позивачем суб`єктивної оцінки діям суду та до незгоди з висновками суду, викладеними в оскаржуваній ухвалі, що не є безумовною підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки касаційну скаргу колегія суддів визнала необґрунтованою, правильне застосування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, то у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Южненської міської ради Одеської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Грейн Термінал» про визнання незаконним і скасування рішення Новобілярської селищної ради від 12 липня 2007 року № 106-У «Про завершення процесу відселення мешканців села Старі Біляри», зобов`язання відповідачів надати житлове приміщення.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська