Справа № 550/623/25
Провадження № 2/550/310/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року селище Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Литвин В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Чутове за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі також позивач) звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі також відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.05.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та відповідачем було укладено договір позики № 2656371 (далі також Договір позики), який підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора.

На підставі договору факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21 право вимоги за вказаним Договором позики перейшло до позивача.

Відповідно до умов Договору позики первісний кредитор надав відповідачу грошові кошти в сумі 7 700,00 грн. строком на 30 днів, процентна ставка (базова) за день користування позикою 0,975%, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею.

Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання за Договором позики не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування нею не сплатив, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 24 452,25 грн. заборгованості, що складається із 7 700,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 2 252,25 грн. заборгованості за несплаченими відсотками та 14 500,00 грн. сума заборгованості за пенею, а також судові витрати.

Ухвалою судді від 23.05.2025 відкрито провадження у справі,постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подав, правом подати свої заперечення проти позовних вимог не скористався, про розгляд судом справи повідомлений належним чином.

Зокрема, на адресу суду повернувся поштовий конверт з копією ухвали про відкриття провадження у справі та позовною заявою з додатком, надісланий судом рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу відповідача, яку зазначено позивачем у позовній заяві (а.с. 1) та встановлено судом у визначеному ч.ч. 6, 7 ст. 187 ЦПК України порядку (а.с. 35), з відміткою оператора поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 40-74).

Таким чином, згідно з положеннями п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про розгляд справи судом.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін сторони суду не заявляли.

З огляду на викладене, розгляд справи по суті здійснюється судом за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частина 5 ст. 263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому суд зазначає, що положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що 18 травня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» () та ОСОБА_1 було підписано договір позики № 2656371, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики (пункт 1).

Згідно з умовами Договору позики сума позики становить 7 700,00 грн. (п. 2.1.), строк позики складає 30 днів (п. 2.2.), процентна ставка (базова)за день користування позикою 0,975% (п. 2.3.).

Підписанням цього Договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті первісного кредитора з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги.

Як вбачається з положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Отже, даний Договір позики є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченій ст.ст. 207, 208, 1047 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), оскільки він вчинений в письмовій формі та підписаний уповноваженими особами.

Крім того, 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта приймання-передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт приймання-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 35 від 28.10.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 24 452,25 грн, з них: 7 700,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 252,25 грн - сума заборгованості за відсотками; 14 500,00 грн сума заборгованості за пенею.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 517 та ч. 1 ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з положеннями ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Всупереч наведеному, матеріали справи не містять доказів перерахування (надання) первісним кредитором суми позики відповідачу.

До матеріалів справи позивачем не додано будь-яких доказів на підтвердження перерахування позики в сумі 7 700,00 грн на банківський рахунок відповідача, а також не надано ні боргової розписки, ні будь-якого іншого документа,оформленого відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», який підтверджував би здійснення первісним кредитором господарської операції з надання позики відповідачу.

Суд зауважує, що будь-яких посилань на такі докази не містить і позовна заява. В позовній заяві не зазначено про неможливість позивачем подати такі докази та не заявлено клопотання про витребування їх у інших осіб.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач додав до позовної заяви договір позики № 2656371 від 18.05.2024, договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 та додаткові угоди №№ 2, 7, 42 до нього, акт приймання-передачі реєстру боржників № 35 від 28.10.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, витяг з реєстру боржників № 35 від 28.10.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 та розрахунок заборгованості до договору позики № 2656371 від 18.05.2024 за період з 28.10.2024 по 31.03.2025.

Доказів передання грошей первісним кредитором відповідачеві суду не надано.

За наведених обставин, позивачем не доведено факту надання первісним кредитором грошових коштів відповідачу згідно з умовами Договору позики.

Отже, в силу положень ст. 1046 ЦК України за відсутності доказів передання грошей відповідачу (позичальнику) договір позики № 2656371 від 18.05.2024 не може вважатися укладеним.

З урахуванням наведеного, позивачем не доведено виникнення у відповідача зобов`язань, що випливають із договору позики № 2656371 від 18.05.2024, зокрема щодо повернення суми позики та сплати процентів.

Відповідно, право вимоги щодо заявлених до стягнення з відповідача сум у позові не перейшло до позивача і за договором факторингу.

За таких обставин в позові належить відмовити повністю у зв`язку з недоведеністю обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 514, 517, 519, 525, 526, 1046-1048 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Литвин