Справа № 645/1015/25
Провадження № 2/645/1256/25

Р І Ш Е Н Н Я
03 липня 2025 року м. Харків
Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,
за участю секретаря судового засідання Ятлової Ю.В.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортне) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення майнового відшкодування,-
Моторне (транспортне) страхового бюро України, в особі представника позивача Сечко С.В. звернулося з позовом до суду, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі: 120 812 (сто двадцять тисяч вісімсот дванадцять) грн. 82 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
18.02.2025 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України з Єдиного державного демографічного реєстру.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.02.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача Сечко С.В., належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, 13.03.2025 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду 03.07.2025 року надала заяву про розгляд справи за її відсутності, про визнання позову та про розстрочення виконання судового рішення.
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи заяви представник позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2023 року у справі № 645/1213/23 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
З вищезазначеної постанови вбачається, що 13.03.2023 року о 15:30 год. в м. Харкові, вул. Краснодарська, 171-В, ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Ford Focus», державний номер НОМЕР_3 , виїжджаючи на дорогу з місця стояни не надала перевагу в русі автомобілю марки «ЗАЗ TF 6940», державний номер НОМЕР_2 , який рухався по ній, внаслідок чого сталось зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
У відповідності до частини 4 статті 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина відповідача у вчиненні ДТП встановлена постановою суду, яка набрала законної сили.
На дату вчинення ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується довідкою централізованої бази даних МТСБУ.
Власником транспортного засобу «ЗАЗ» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 ,що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .
29.10.2022 року власник автомобіля засобу «ЗАЗ» державний номерний знак НОМЕР_2 уклав із ПрАТ "СК "Альфа страхування" страховий договір, що підтверджується Полісом № 211761653 (дія 29.10.2022 року по 28.10.2023 року).
31.03.2023 року ОСОБА_3 звернулася до МТСБУ із повідомленням про ДТП, яка мала місце 13.03.2023 року о 15:30 год. в м. Харкові, вул. Краснодарська, 171-В, ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Ford Focus», державний номер НОМЕР_5 , виїжджаючи на дорогу з місця стояни не надала перевагу в русі автомобілю марки «ЗАЗ TF 69Y0», державний номер НОМЕР_2 , який рухався по ній, внаслідок чого сталось зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2023 року у справі № 645/1213/23 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Як вбачається зі звіту з визначення вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля № 109 від 30/04/2023 засобу «ЗАЗ TF 69Y0», державний номер НОМЕР_2 ринкова вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження 147441,00 грн.; вартість відновлювального ремонту складає 157474,89 грн.; - коефіцієнт фізичного зносу 0,7; - вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 117149,30 грн. з урахуванням ПДВ.
Відповідно до довідки МТСБУ № 1 від 12.05.2023, розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих становить 117149,30 грн.
Позивачем прийнято рішення про виплату ОСОБА_3 регламентної виплати в сумі 117149,30 грн., що підтверджується наказом МТСБУ № 3/8563 від 12.05.2023
22.05.2023 року позивач перерахував ОСОБА_3 регламентну виплату в сумі 117149,30 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 922466 від 22.05.2023 року. Крім того, МТСБУ сплатило ТОВ «Аудатекс Україна» за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого по справі в сумі 1883,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 971779 від 06.06.2023 року.
Крім того, МТСБУ сплатило ФОП ОСОБА_4 за огляд пошкодженого КТЗ та складання протоколу огляду автомобіля потерпілого по справі в сумі 1780,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 921799 від 05.05.2023 року.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Ці правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою(п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Частиною ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону.
Сплата МТСБУ потерпілій особі страхового відшкодування встановлені судом та підтверджені матеріалами справи.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Станом на день розгляду справи, доказів відшкодування відповідачем шкоди в порядку регресу позивачу до суду не надано.
Таким чином, позивач, здійснивши виплату на користь потерпілого, виконав покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому суд приходить до висновку, що у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача.
Відповідно до пункту 3 Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 23 лютого 2006 року № 5417, залучення представника Моторного (транспортного) страхового бюро України для визначення причин настання страхових випадків, розміру збитків здійснюється на підставі договору з Моторним (транспортним) страховим бюро України.
Судом встановлено, що МТСБУ сплатило ТОВ «Аудатекс Україна» за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого по справі в сумі 1883,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 971779 від 06.06.2023 року та сплатило ФОП ОСОБА_4 за огляд пошкодженого КТЗ та складання протоколу огляду автомобіля потерпілого по справі в сумі 1780,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 921799 від 05.05.2023 року.
Отже, вищенаведені витрати в розмірі 1883,52 грн. та 1780,00 грн. знаходяться в причинному зв`язку з пошкодженням автомобіля з вини відповідача та повинні бути відшкодовані відповідачем, відповідно до вимог закону.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Враховуючи викладене, а також ту обставину, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає наявними законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову за результатами підготовчого провадження.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, оскільки позов задоволено, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 3028,00 грн. сплаченого судового збору.
Стосовно заяви відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 129 - 1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч. 2ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.
Згідно ч.ч.1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.
Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.
Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.
В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.
Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі №810/4643/18 зазначив, що це питання суд вирішує із врахуванням конкретних обставин а справи, зокрема, суб`єктного складу сторін у справі, зобов`язаної сторони (боржника) за рішенням суду, складного майнового стану чи складної життєвої ситуації зобов`язаної сторони (боржника), впливу виконання рішення на спроможність зобов`язаної сторони (боржника) виконати інший публічний обов`язок чи зобов`язання перед особами, які потребують соціального захисту. У випадку розстрочення (відстрочення) виконання свого рішення суд, який здійснює контроль за його виконанням, повинен забезпечити баланс публічного і приватного інтересів.
Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.
Відповідно до положень ч. 1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи бажання боржника повернути майнову шкоду стягувачу, шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 задовольнити та застосувати розстрочку виконання рішення суду строком на один рік
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 76-83, 141, 206, 263-265, 274-279, 354-355 ЦПК України, ст. 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
Позовні вимоги Моторного (транспортне) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення майнового відшкодування задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортне) страхового бюро України суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі: 120 812 (сто двадцять тисяч вісімсот дванадцять) грн. 82 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортне) страхового бюро України витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення задовольнити.
Розстрочити ОСОБА_1 , виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.07.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортне) страхового бюро України суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі: 120812 (сто двадцять тисяч вісімсот дванадцять) грн. 82 коп.терміном на 1 (один) рік з дня постановлення рішення суду рівними платежами, здійснюючи стягнення щомісячно рівними платежами по 10 067,67 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України, Код , ІВАN НОМЕР_7 в АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, юридична адреса: 02154, м. Київ, Русанівський проїзд, 8,

представник позивача адвокат Сечко Сергій Володимирович, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № ЗП 002003 від 21.01.2019, адреса листування 01054, м. Київ, вул. Леонтовича, 9, корп. 1, оф. 301, РНОКПП НОМЕР_8

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ,

Повний текст судового рішення складено 07.07.2025 року.

Головуючий суддя -