ПОСТАНОВА

Іменем України

01 липня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/1427/25

провадження № 22-ц/4809/982/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заявлених вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь заявника аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 лютого 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява мотивована тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 листопада 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Стверджує, що дитина - ОСОБА_4 , батьками якої є учасники справи, з 2019 року проживає разом із заявником без реєстрації та знаходиться на утриманні останнього. Вказує, що боржниця не приймає участі в утриманні дитини, добровільно не надає матеріальну допомогу, є працездатною особою, а тому має можливість сплачувати аліменти.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Ухвала суду мотивована тим, що всупереч вимогам процесуального закону до заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів не додано доказів проживання дитини разом з заявником.

Водночас, відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, до поданої ОСОБА_1 заяви судом першої інстанції застосовано наслідки, визначені п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, за приписом якого суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги ОСОБА_1 повністю. Вважає оскаржувану ухвалу такою, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, за невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, щозаявником до заяви про видачу судового наказу були надані належні докази на підтвердження того, що спільна дитина учасників справи з 2019 року проживає разом з батьком

Вказує, що суд першої інстанції не врахував надані заявником докази, у результаті чого неправильно встановив обставини, які мають значення для справи.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 05 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2025 року; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду від 06 травня 2025 року закінчено підготовчі дії; постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Боржниця своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

У період з 09 червня 2025 року по 27 червня 2025 року включно головуючий суддя Дьомич Л.М. та члени колегії з розгляду даної справи судді Дуковський О.Л. і Письменний О.А. перебували у відпустці на підставі відповідних наказів голови Кропивницького апеляційного суду.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступного.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції зазначеним нормам закону не відповідає.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У рішенні Конституційного Суду України від 25.12.1997 у справі № 9-зп (справа за конституційним зверненням громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України) зазначено, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Процесуальні питання здійснення наказного провадження, зокрема форма та зміст заяви про видачу судового наказу, підстави для відмови у видачі судового наказу, врегульовано положеннями ст. ст. 160 - 173 Розділу ІІ ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами щодо інших видів проваджень у цивільних справах.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 2 ст. 160 ЦПК України).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину (дітей), якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу, які суд першої інстанції вважав порушеними заявником, визначені у ст. 163 ЦПК України, частини 1 3 якої передбачають:

«1. Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

2. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

3. До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги».

Частиною 1 ст. 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, зокрема п. 1 цієї статті передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

У справі, що переглядається, колегією суддів враховано, що наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Метою спрощених судових процедур є швидкий розгляд безспірних питань, правовідносини сторін у яких не викликають сумніву, та у яких фактичні обставини справи та визначеність у правовідносинах учасниками цих правовідносин не оспорюється.

Відповідно до юридичної природи цивільних справ, що розглядаються в наказному провадженні, основним засобом доказування є письмові докази (документи), що подаються разом з заявою про видачу судового наказу заявником.

Цивільне процесуальне законодавство передбачає правила щодо обов`язку доказування, а саме відповідно до ч. 1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, з огляду на процесуальні особливості розгляду справ у наказному провадженні необхідно зазначити, що вищенаведене правило не застосовується повною мірою у наказному порядку. Адже заявник у заяві про видачу судового наказу зазначає вимоги і обставини, на яких вони ґрунтуються, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, та додає до заяви всі необхідні документи (ст.163 ЦПК України). Своєю чергою після видачі судового наказу суд боржнику надсилає копію судового наказу. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами (ст. 169 ЦПК України).

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що обов`язок по доказуванню покладається тільки на заявника.

У даній справі апеляційним судом встановлено, що заявником разом із заявою про видачу судового наказу до суду першої інстанції були подані наступні докази:

-копія довідки про місце проживання від 30 січня 2025 року, складену за підписами трьох свідків, підписи яких засвідчено начальником КП «ЖЕО №4», згідно з якою ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 06 червня 1997 року по поточний період; з 04 квітня 2019 року разом з батьком ОСОБА_1 проживає його донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без реєстрації; опіку над дитиною здійснює батько; матір, ОСОБА_2 , за весь період часу жодного разу не бачили (а.с. 16);

-довідку від 30 січня 2025 року, видану Комунальним некомерційним підприємством «Амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Кропивницької міської ради» відповідно до якої з 2019 року здоров`ям дитини займається батько ОСОБА_1 ; матір ОСОБА_2 з 2019 року до поточного року з лікарем не спілкувалась, на прийомах з дитиною її не було (а.с. 17);

-довідку від 30 січня 2025 року № 30/01, видану ФОП ОСОБА_5 про те, що спілкування з вчителем у мовній школі здійснює виключно батько дитини (а.с. 19);

-характеристику на ОСОБА_6 , видану комунальним закладом «Гімназія «Інтелект» Кропивницької міської ради», з якої вбачається, що мати не проживає з дитиною та не приділяє увагу вихованню доньки (а.с. 20);

-довідку від 31 січня 2025 року №34, видану комунальним закладом «Гімназія «Інтелект» Кропивницької міської ради», згідно з якою ОСОБА_2 участі в шкільному житті дитини не приймає, не спілкується з класним керівником та іншими викладачами (а.с. 18).

Викладене свідчить про безпідставність висновку суду першої інстанції щодо ненадання заявником доказів, якими останній обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, судом першої інстанції зроблено передчасний висновок про наявність визначених п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України підстав для відмови у видачі судового наказу.

Необґрунтовані висновки суду першої інстанції, зазначені в оскаржуваній ухвалі, не можуть бути підставою для позбавлення заявника права на звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції, у наказному провадженні.

Відмовляючи заявнику у видачі судового наказу, суд першої інстанції виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (реалізацією особою права на судовий захист).

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню. Разом з тим, враховуючи, що процесуальним законом видача судового наказу віднесена до повноважень суду першої інстанції, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2025 року скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Цивільну справу № 404/1427/25 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину направити до Фортечного районного суду міста Кропивницького для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний