РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді О. Левчука,

за участі секретаря судового засідання М. Янка,

розглянувши у відкритомусудовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз Світлана Станіславівна

про усунення від права на спадкування,

В засіданні приймали участь:

позивач: ОСОБА_3 ;

представник позивача: ОСОБА_10;

відповідач: ОСОБА_4 ;

представник відповідача: В. Веремчук

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз Світлана Станіславівна про усунення від права на спадкування.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона та ОСОБА_2 є рідними сестрою та братом, дітьми ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_5 . Після його смерті у спадок залишилась належна йому квартира за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,0487 га, кадастровий номер :01:027:0358. Спадкоємцями першої черги вказаного майна є - ОСОБА_1 та її рідний брат ОСОБА_2 . Їхній батько мав серйозні проблеми із здоров`ям, низький матеріальний дохід, тому потребував допомоги. Починаючи з 10 травня 2020 року по 30 вересня 2020 року вона проживала разом з батьком ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_6 та своєю донькою ОСОБА_7 . Здійснювала догляд за хворою матір`ю та батьком. Основні витрати, що дійснювалися нею самостійно, стосувалися оплати медикаментів та препаратів, крапельниць, оплати послуг медсестер та доглядальниць у ті моменти, коли ОСОБА_1 була на роботі та не могла здійснювати безпосередній догляд матері та батька, а також оплати комунальних послуг, продуктів харчування та усіх інших потреб батьків. Через вказані надмірні витрати вона почата накопичувати борги. За даних обставин була змушена поїхати у Київ задля можливості додаткового заробітку, який би доповнив її основну роботу та могла хоч трохи покривати накопичені борги, у зв`язку з такими витратами.

Відповідач, у свою чергу, проживав протягом останніх 30 років зі своєю сім`єю, та не підтримував тісного зв`язку із їхнім батьком, абсолютно нічим не допомагав ІНФОРМАЦІЯ_2 матір ОСОБА_6 помирає. Після смерті матері, батько позивачки ОСОБА_5 стає ще більш депресивним та агресивним, провокує складні конфлікти із доглядальницями, які стає все тяжче їй врегульовувати. Враховуючи ці обставини, їй ще важче стало шукати доглядальників для хворого батька. Попри ці обставини, їй вдалося узгодити питання догляду за батьком із сусідами, що проживають у суміжних будинках та медсестрами, які приходили кілька разів на тиждень і чергували позмінно, оплата послуг останніх здійнювалась нею в повному обсязі.

Батьковий стан здоров`я лиш погіршувався з часом, беручи це до уваги та у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України 22 лютого 2024 року, вона була змушена 04 березня 2022 року виїхати за кордон до Федеративної республіки Німеччина із своєю донькою ОСОБА_7 , щоб знайти високооплачувану роботу, аби мати можливість забезпечити оплату ліків, оплату догляду та покриття попередніх боргів. На період своєї відсутності в Україні, вона домовилася з близькими знайомими, які доглядали її батька. Кошти для забезпечення усіх потреб батька вона передавала та надсилала тим, хто доглядав її батька протягом відповідного часу, весь цей час відповідач взагалі не цікавився станом батька, а про допомогу навіть не йшлося. 17.10.2022 через прояв неадекватної поведінки батька, було зафіксовано звернення до Комунального некомерційного-підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Центральний» Рівненської міської лікарні та було видане направлення до психіатра. На підставі медичних висновків та заключень кваліфікованих лікарів, її батькові було надане направлення на стаціонарну паліативну допомогу до Комунального некомерційного-підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Центральний» Рівненської міської ради. У зв`язку з цим нею було прийнято рішення про необхідність знаходження батька ОСОБА_5 у спеціалізованому закладі, де б він міг отримувати постійну та цілодобову медичну допомогу на нагляд.

Тобто, починаючи із дати смерті матері та до направлення батька сімейним лікарем на лікування (паліативну допомогу) до Зірненської лікарні «Хоспіс» у с. Зірне, Рівненської області 6 жовтня 2022 року, вона самостійно, без допомоги брата займалась матеріальним забезпеченням батька медикаментами, препаратами, крапельницями та оплатою їх, купівлею продуктів харчування та оплатою житлово-комунальних послуг, пошуком, наймом та оплатою послуг доглядальників. З 17.02.2023 ОСОБА_5 було перевезено до приватного пансіонату «Родинна турбота» (вулиця Рівненська, будинок 182б, село Струмівка, Луцького району, Волинської області), оплата уcix вищевказаних послуг пансіонату «Родинна турбота» здійснювалася позивачкою. Дружина відповідача часом приїздила до батька аби навідати його у пансіонаті, оскільки пансіонат був розташований неподалік від міста Луцьк, де сім`я брата проживає. Вона неодноразово повідомляла відповідачу про те, що батько перебуває у тяжкому стані, проте він ніяких дій не вчиняв, допомоги не надавав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , батько сторін помер. Враховуючи те, що спілкування між нею та відповідачем майже не було, про смерть батька, дату організації обряду поховання ОСОБА_1 було повідомлено в останню чергу, у зв`язку з чим вона ледве встигла організувати власне прибуття на церемонію поховання. Відповідач займався організацією поховання за рахунок коштів, які отримав з допомоги на поховання, померлого батька, що складала двомісячну пенсію ОСОБА_5 , а саме 18 000, 00 грн. За час підготовки до церемонії прощання із померлим батьком та поки вона прибула в Україну, відповідач встиг забрати всі документи щодо батька та його майна, отримав свідоцтво про смерть батька та гроші на поховання. Також, відповідач звернувся до приватного нотаріуса Сивоглаз Світлани Станіславівни, на підставі чого було заведено спадкову справу №71714967 від 12 грудня 2023 року та зроблено відповідний запис про реєстрацію у Спадковому реєстрі. Таким чином, ОСОБА_1 стало відомо, що відповідач претендує на спадкове майно. Однак, у зв`язку з тим, що за життя померлого батька відповідач жодним чином не піклувався про батька, не навідував його сам, не спілкувався з ним та не цікавився його станом протягом більш ніж 20 років, не надавав коштів на його утримання, вона вважає, що відповідач повинен бути усунутий від права на спадкування.

Ухвалою суду від 26.06.2024 прийнято до розгляду та відкрити загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз Світлану Станіславівну, клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено, Витребувано копію спадкової справи № 71714967 ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у приватного нотаріуса Сивоглаз Світлани Станіславівни (Рівненська область, місто Рівне, вулиця Княгині Ольги, будинок 3).

26 липня 2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що після смерті матері позивачки та відповідача, останній разом з дружиною займались допомогою по господарству для спадкодавця ОСОБА_5 . За необхідності забезпечували харчами та різними побутовими предметами, жодного разу ніяких зауважень від позивачки з приводу допомоги щодо утримання батька не виникало. Будь-яких претензій/вимог від позивачки фінансового чи іншого характеру до відповідача не надходило, оскільки останні дійшли згоди з приводу усіх питань. Допомога, яка надавалась для батька ОСОБА_5 , часто здійснювалась на останні кошти відповідача, відтак інколи навіть не було фінансів для того, щоб особисто приїхати до батька та відвідати його. Позивачці про ці факти було достеменно відомо, оскільки вона навіть пропонувала надати кошти на дорогу для відповідача та його дружини. У 2022 році позивачкою було прийнято рішення відправити батька, ОСОБА_8 до Зірненської лікарні «Хоспіс» в якій він перебував до 17.02.2023. Проте, вже 17.02.2023 позивачка вирішила перевести спадкодавця до приватного пансіонату «Родинна турбота» в якому він перебував до 07.12.2023 (по день смерті). Після цього, квартиру в якій проживав спадкодавець позивачка здала в оренду, та відповідно до умов договору отримала одноразовий платіж в розмірі 10 000 грн. та щомісячно отримувала 8 500 грн. орендної плати. Крім того, банківська картка, на яку здійснювалось зарахування пенсії спадкодавця, знаходилась у позивачки, розмір пенсійного забезпечення спадкодавця становив 9000 грн. Відтак, оплачувати вартість пансіонату було вирішено з орендної плати за квартиру та пенсії батька, яких повністю вистачало, щоб покрити такі витрати, а всі інші потреби позивачка та відповідач здійснювали по мірі необхідності та можливості.

Таким чином, доводи позивачки з приводу оплати нею усіх витрат, які стосувались утримання спадкодавця не відповідають дійсності. Крім того, представник відповідача вказує у відзиві, що його довіритель є пенсіонером та отримує навіть меншу пенсію, ніж була у спадкодавця. Проте, навіть при скрутному матеріальному становищі, відповідач та його дружина регулярно відвідували батька та забезпечували його потреби в міру своїх фінансових можливостей. Натомість, позивачки весь цей час, а саме 2022-2023 роки на території України не було. Також, представник відповідача зазначає, що доводи позову про те, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані не відповідають дійсності. Дійсно, спадкодавець був особою похилого віку із певними хронічними хворорами, його стан з часом справді погіршувався. Проте, останній потребував лиш незначної допомоги, а не був у безпорадному стані. ОСОБА_5 регулярно звертався до відповідача та його дружини з приводу допомоги по господарству та в інших побутових питаннях. Відповідач з дружиною та позивачкою негайно їх вирішували по мірі потреби та можливості.

Щодо доводів позивачки про догляд спадкодавця виключно дружиною відповідача, а не відповідачем безпосередньо, зазначає, що в силу пенсійного віку, наявності хронічних захворювань та віддаленого місця проживання відповідача від спадкодавця, відповідач не міг дуже часто приїздити до батька, проте такі відвідування здійснювались в силу необхідності. Частіше приїздила дружина відповідача, оскільки вона готувала їжу та відразу відвозила її. Після переїзду спадкодавця до пансіонату, який знаходився у Волинській області неподалік від м. Луцьк, добиратись стало ближче та дешевше, відтак візити стали регулярнішими. Також, для спростування доводів позивачки про те, що ОСОБА_5 було доставлено до приватного пансіонату «Родинна турбота» виключно в супроводі друзів позивачки та сусідки, представник відповідача вказує, що дані твердження не відповідають дійсності, так як тільки відповідачу стало відомо про те що його батька відвозять до пансіонату, він відразу вирішив туди їхати, проте в силу незадовільного стану здоров`я не зміг цього зробити. На допомогу відкликнулась дружина відповідача, яка поїхала та владнала питання з поселенням батька до пансіонату. Зазначене підтверджується договором про надання таких послуг з зазначеним пансіонатом, який було укладено дружиною відповідача ОСОБА_9 . Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

07 серпня 2024 року від позивачки надійшла до суду відповідь на відзив, в якій вона зазначає, що аргументи відповідача про те, що він здійснював догляд за батьком не підтверджені ніякими належними доказами, відсутні будь-які чеки про оплату товарів і послуг на користь спадкодавця, не зазначено, де саме купувались необхідні товари. Натомість, вона підтверджує вказану інформацію (про те, що за її відсутності в Україні догляд та забезпечення усім необхідним її батька здійснювали її друзі) доказами, а саме - роздруківками діалогів в соцмережах, фотографіями і переказами коштів. Вказує, що відповідач не надавав потрібну допомогу в організації догляду за батьком, матеріальну ж вона в нього і не просила. Проте, попри прохання допомогти з питаннями не фінансового характеру, належної допомоги з боку відповідача так і не було, ще до 2022 року він зайняв позицію відсторонення у родинних справах. Просить задовольнити позовні вимоги про усунення від права спадкування ОСОБА_2 повністю.

26 серпня 2024 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив до позовної заяви, в якому він вказав, що з метою спросутвання доводів позивачки, ним (адвокатом В. Веремчуком) було здійснено огляд мобільного телефону дружини відповідача. З оглянутого листування встановлено наступне: між позивачкою та сім`єю відповідача були нормальні родинні стосунки; позивачка та дружина відповідача неодноразово спілкувались про справи спадкодавця; прохання позивачки про допомогу в догляді за батьком в міру можливостей виконувались, жодної відмови з боку відповідача і його дружини в переписці не знайдено. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою суду від 09.10.2024 клопотання представника позивачки про виклик свідків задоволено.

Ухвалою суду від 21.11.2024 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали у повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз Світлана Станіславівна в судове засідання не з`явилася, у своїй заяві від 09.10.2024 просила розгляд справи проводити без її участі.

Суд, заслухавши сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив таке.

Сторони у справі є рідними сестрою та братом та дітьми ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_5 у спадок залишилась належна йому квартира за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,0487 га, кадастровий номер :01:027:0358.

Спадкоємцями першої черги вказаного майна є - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Батько сторін мав проблеми зі здоров`ям, відповідно до медичних висновків та епікризів, йому, зокрема, було діагностовано дисциркуляторну енцефалопагію 2 ступеня, цефалгічний, кохлео-вестибулярний синдром, гіперметропію, ангіопатію сітківки ока, пресбіопію, початкову катаракту, помутніння ока, астено-невратичнип синдром, а також ознаки виражених дифузних неспецифічних енцефалопагичних змін головного мозку, церебральної мікроангіопатії, зниження інтракраніального кровопогоку, гіперплазію передміхурової залози, перенесений гепатит С.

За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Як встановлено п. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ (ч.ч. 5 - 6 ст. 1224 ЦК України).

Таким чином закон передбачає можливість усунення особи від права на спадкування спадкоємця за умови встановлення судом певного юридичного складу.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Зазначений правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 127/11015/17 (провадження № 61-13141 св 18).

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємців за умови отримання її від інших осіб.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02.03.2020 у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19.06.2019 у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

З досліджених в судовому засіданні доказів та фактичних обставин справи суд не встановив юридичного складу для ухвалення рішення про усунення відповідача від спадкування спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_5 , з наступних підстав.

Суд зауважує, що жодних належних медичних документів, які б свідчили про те, що внаслідок хвороби чи старості ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані суду надано не було. Позивачем не доведено, що померлий ОСОБА_5 перебував в безпорадному стані та потребував у зв`язку з цим допомоги відповідача. Крім того, позивачем не доведено факту ухилення відповідача від надання допомоги померлому ОСОБА_5 при наявності у нього можливості. Матеріалами справи стверджується, що відповідач все ж таки брав певну участь в догляді за своїм батьком. Та обставина, шо така участь була меншою ніж участь позивача не є достатньою для висновку про ухилення відповідача від надання допомоги батьку.

Судом не встановлено інших обов`язкових елементів необхідних для ухвалення рішення про усунення відповідача від права на спадкування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд встановив, що позивач не надала належних, допустимих та безспірних доказів потреби спадкодавця у наданні допомоги відповідачем, звернення до відповідача прохання (вимоги) про надання такої допомоги, а також ухилення відповідача від надання спадкодавцеві такої допомоги, а тому в задоволенні позову про усунення його від права на спадкування слід відмовити.

При цьому інші доводи позивача, викладені у заявах по суті спору не спростовують висновків суду про необґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову повністю, витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз Світлана Станіславівна про усунення від права на спадкування - відмовити.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );

третя особа: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз Світлана Станіславівна (м.Рівне, вул. Кн. Ольги, 3).

Повне судове рішення складене та підписане 08.07.2025.

Суддя О. Левчук