Справа № 645/1103/25
Провадження № 2/645/1274/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року Немишлянський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Ульяніч І.В., при секретарі - Циганок В.М., учасники справи -- не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в особі свого представника - адвоката Стаценко Д.Р., звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить збільшити розмір аліментів на дитину з інвалідністю ОСОБА_2 до 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15.12.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15.11.2018 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 03 вересня 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З 2019 року сторони намагалися налагодити відносини та 27.07.2019 року між ними був укладено шлюб. Проте, 19.02.2020 року Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. На підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.05.2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Рішенням було стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13.02.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), починаючи з 18.02.2020 року та до припинення навчання, але не пізніше досягнення ним 23 років. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтава від 16.03.2023 року було зменшено розмір аліментів з 1/4 частки його заробітку (доходу) до 1/6 частки його заробітку (доходу) на кожну дитину. Позивач зазначає, що до ІНФОРМАЦІЯ_10 відповідач здійснював виплати аліментів на двох дітей, за останні півроку позивач отримувала аліменти такими сумами: вересень 21632 грн, жовтень 22244 грн., листопад 21953 грн., грудень 26459,58 грн., січень 19413,94 грн. Тобто на одну дитину приблизно по 11000 грн. за останні півроку, до цього суми були меншими. ІНФОРМАЦІЯ_10 старшому сину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося 23 роки, у зв`язку з чим виплата аліментів на утримання ОСОБА_3 припинилась. Тобто з ІНФОРМАЦІЯ_10 відповідач буде сплачувати аліменти лише на молодшого сина - 1/6 частку його заробітку (доходу), що за останні півроку становило 11000 грн. Також на утримання молодшого сина, ОСОБА_6 отримує державну соціальну допомогу, як на дитину з інвалідністю віком до 18 років - 70% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 3250,7 грн. З яких державна соціальна допомога на дітей з інвалідністю віком від 18 років - 70% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 1652,7 грн. Та надбавка на догляд на дитину з інвалідністю віком від 6 до 18 років - 50% прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років - 1598 грн. Молодший син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, з початком повномасштабної війни в Україні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 були змушені виїхати до Польщі. В даний час вони проживають за адресою: АДРЕСА_2 . З 13.11.2024 року позивач змушена сплачувати за житло в Польщі (до цього житло надавалося безкоштовно). Вартість житла на місяць становить 2325 злотих, що еквівалентно 24180 грн. Також, крім витрат на лікування та проживання, основними витратами є забезпечення дитини всім необхідним: речами, одягом, взуттям, необхідним для навчання, курсів. Позивач в силу своїх обставин (постійний догляд за дитиною, відвідування лікарень, проходження обстежень сина, поїздки до лікаря в м.Лодзь) не може працювати на повноцінній роботі зі звичним графіком. Вона працює неповний робочий день, що є по більшій мірі підробітком, вимушена постійно брати вихідний у разі необхідності обстеження ОСОБА_4 , перебуванні у лікарні, чи хвороба. Тому її заробіток є нестабільним та з урахуванням всіх витрат не є співмірним витратам на лікування, догляд, дотримання безглютенової дієти, оплати житла та забезпечення інших потреб дитини. Аліменти, які сплачує відповідач є недостатніми в розрізі дорогого лікування неповнолітньої дитини, що є інвалідом, потреб у безглютеновій дієті, та інших базових потреб: житло, одяг, взуття, навчання. Відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України та служить у м.Коломия, Івано-Франківської області (останнє відоме місце служби), має стабільний дохід, відсутні проблеми зі здоров`ям. Так, виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з інвалідністю та погіршенням стану здоров`я дитини. На підтвердження погіршення стану здоров`я дитини позивачем надані лікарські висновки.

Ухвалою суду м. Харкова від 25.02.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у спрощеному порядку з викликом сторін.

27.02.2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, в обгрунтування відзову зазначає, що позивачка посилається на стан здоров`я молодшого сина, але позивачка не надавала цих тверджень або заперечень на стадії першочергового пред`явлення позову про стягнення аліментів. Крім того, як зазначено позивачкою, що розмір аліментів було змінено згідно з Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 16.03.2023 року. В ході розгляду цієї справи позивачка жодним чином не наголошувала на необхідності в додаткових потребах через стан здоров`я молодшого сина. Так, в даному випадку пред`явлення позову обумовлено виповненням старшому сину сторін 23 років та припинення виплати аліментів на нього. Сума грошових коштів, яку отримує відповідачка та буде отримувати в подальшому навіть за її розрахунками становить 11 000,00 гривень. Дана сума в рази перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та така сума здатна гідно забезпечити нормальне життя, розвиток та догляд за станом здоров`я дитини. Таким чином, на думку відповідача, даний розмір грошових коштів є достатнім для забезпечення потреб дитини, в тому числі і з урахуванням тих особливостей, про які говорилося позивачем, а отже в даному випадку наявні підстави для відмови позивачці у даному позові. Також відповідач зазначає, що на його утриманні перебуває ще один малолітній син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що безперечно впливає і на розмір аліментів, що стягується з відповідача і повинна враховуватись судом при ухваленні рішення по даній справі. Тобто ця обставина безпосередньо впливає на матеріальний стан відповідача. Також це свідчить про наявність у відповідача обов`язку утримувати малолітнього сина на рівних умовах із сином від колишнього шлюбу із позивачкою, а отже і фактично неможливість збільшити розмір аліментів. Крім того, згідно медичної характеристики, яка видана Начальником медичної служби військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2025 року на ім`я відповідача зазначено, що відповідач має наступний діагноз: Хронічний гепатит, асоційований з вірусом гепатиту В, без порушення функції печінки. Меланоцитарні невуси тулуба і верхніх кінцівок, які не перешкоджають носінню льотного одягу та використанню спеціального спорядження. Плевродіафрагмальна шварта зліва без порушення функції зовнішнього дихання. Пресбіопія в 0,5Д на кожне око. З урахуванням викладеного вище вбачається, що стан здоров`я відповідача є незадовільним та він потребує догляду і лікування. Таким чином, значні грошові кошти йдуть на лікування та підтримку здоров`я відповідача, що безперечно впливає на його матеріальний стан. Викладеним доводиться наявність підстав для відмови у задоволенні пред`явленого позову. Вважає, що розмір сплачуваних ним аліментів на утримання сина - ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частки від доходів спроможний забезпечити йому гідний розвиток та утримання. Враховуючи дохід відповідача, така сума є значною і достатньою для утримання дитини. Також у відповідача наявні обов`язки утримувати малолітнього сина від іншого шлюбу. Закон із даною обставиною пов`язує необхідність пропорційного розподілення доходу між всіма дітьми батька, чим також обґрунтовуються заперечення відповідача щодо позову. Крім того, враховуючи стан здоров`я відповідача, наявність у нього хронічних захворювань і як наслідок необхідність піклуватись про власне здоров`я, на що також витрачаються значні кошти, це безпосередньо впливає на матеріальний стан та здатність сплачувати ним аліменти. Тобто викладеним доводиться наявність достатнього обґрунтування правомірності визначення 1/6 частки від доходу відповідача на утримання ОСОБА_2 .. Всі викладені обставини у системному зв`язку говорять про наявність підстав для відмови позивачу у позові, зокрема через стан здоров`я відповідача, наявність на його утриманні малолітнього сина від іншого шлюбу, а також здійснення сплати ним аліментів на утримання спільного із позивачкою сина у достатньому розмірі.

04.03.2025 року від представника позивача ОСОБА_8 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник зазначає, що молодшим сином ОСОБА_4 було пройдено огляд в Польщі та призначено нове лікування. Вартість такого лікування становить 6875,86 грн. на місяць, також після проходження огляду у лікаря андролога було призначено додаткові гормональні препарати вартістю 11026, 7 грн на місяць. А курс цих ліків становить від одного до двох років. Сукупна вартість лікування становить 17902,56 грн. на місяць (без урахування постійних простудних та інших вірусних хвороб). Також для огляду у лікаря андролога, що знаходиться у ОСОБА_9 потрібно їхати потягом, вартість білетів становить 2150,41 грн. на одну поїздку. І це лише витрати на обов`язкові гормональні ліки, які були призначені з серпня 2024 року, а останні лише 24.02.2025 року. Тобто саме з моменту лікування у Польщі та винекнення потреби у гормональних ліках (адже дитина росте та потребує необхідних гормонів для нормального розвитку) виникла необхідність у збільшенні аліментів. Крім дорогого лікування, ОСОБА_4 потребує не менш дорогої безглютенової дієти, яку також було призначено з серпня 2024 року, тобто після розгляду справи №554/14138/22 та призначення аліментів на дитину, що спростовує посилання відповідача на те, що позивач раніше не вказувала на дані обставини. Так, продукти для безглютенової дієти є набагато дорожчими за звичайні продукти. Тобто велика частина коштів йде на дотримання дієти. Ще важливим моментом є те, що з листопада 2024 року Позивач змушена сплачувати за житло в Польщі, вартість якого становить 24180 грн. Тобто позивачем достатньо було аргументовано необхідність у збільшенні розміру аліментів на ОСОБА_4 з наданням відповідних доказів лікування. Так, сукупні витрати на дитину становлять близько 40000-50000 грн. на місяць. До того ж відповідач, не бере до уваги, що позивач постійно доглядає сина, їздить на обстеження до лікарні, проходить з ним лікування, відвідує лікаря в іншому місті, тим самим повністю весь свій час приділяє вихованню дитини, і позбавлена можливості повноцінно працювати та заробляти необхідні кошти для забезпечення всіх потреб дитини. Крім того, Відповідач надав довідку, що підтверджує його стан здоров`я, проте відповідач не зазначив вартість свого лікування, які ліки він приймає, чи здійснює лікування за власний рахунок чи за рахунок держави та військової частини в якій проходить службу, чи можливо користується пільгами на лікування як учасник бойових дій. Тобто, посилання відповідача на його захворювання без зазначення вартості лікування та як це впливає на загальний його дохід, і як наслідок є підставою не збільшувати аліменти на хвору дитину є необґрунтованими та не можуть бути підставою для відмови у задоволені позову. Щодо наявності другої дитини у відповідача, представник позивача заначив, що наявність другої дитини від іншого шлюбу не може бути аргументом для відмови у задоволенні позову. Адже ситуація, що є предметом розгляду справи №645/1103/25 йдеться не про звичайну дитину та звичайні базові потреби, які може забезпечити прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а про дитину з інвалідністю та потребою в особливому догляді та лікуванні. Відповідач також не зазначив, що його матеріальний стан погіршився з народженням другої дитини або з власними хворобами. Враховуючи, що витрати на лікування та догляд за дитиною збільшилися з моменту призначення аліментів у розмірі 1/6, то залишення аліментів на тому ж самому рівні призведе до зменшення матеріального забезпечення дитини. Так, відповідачем у відзиві фактично викладено лише небажання забезпечувати потреби та лікування молодшого сина ОСОБА_4 . Адже відповідач не зазначив, які кошти він витрачає на своє лікування, на утримання дитини від іншого шлюбу та як це впливає на його матеріальне становище. Відповідач також не зазначив аргументовані підстави неможливості сплачувати аліменти у розмірі 1/3 від доходу. Тобто відповідач не займається вихованням сина ОСОБА_4 , його розвитком, молодший син фактично позбавлений батьківського піклування. А відмова у задоволенні позову про збільшення розміру аліментів позбавить молодшого сина ОСОБА_4 ще й шансу на повноцінне життя та необхідне йому лікування. Адже позивач, яка виховує самостійно сина не в змозі повноцінно працювати щоб забезпечити лікування сину, а її підробітку не вистачить на забезпечення повноцінного лікування та розвитку дитини.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові. 23.06.2025 року представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи з його відсутності, просив про відмову у задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , та повнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю, має діагноз: Целіакія, типова форма, затримка темпів росту та фізичного розвитку. Синдром ОСОБА_10 . Гіпопітуїтаризм та інші захворювання гіпофіза.

Відповідно до Висновку від 21.01.2025 року КНП «Міська дитяча поліклініка №15» Харківської міської ради, виданий висновок ЛКК 2.27 про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитиною з інвалідністю у відповідності до Переліку медичних доказів, що надають право на отримання соціальної допомоги на дітей з інвалідністю у віці до 16 років, затвердженого наказом МОЗ України, Міністерством праці та соціального захисту населення України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 №454/471/516 р. IV, п.1, п.п.1.1. Дитина отримує державну соціальну допомогу, з 17.02.2011 по 15.09.2026 року, що підтверджується Довідкою про отримання (неотримання) допомоги виданої Управлінням соціального захисту населення від 23.12.2024 р. за №5805.

В 2013 році КНП "Дитяча поліклініка №15" дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено діагноз - гіпофізарний нанізм (Гіпофізарний нанізм (карликовість, низькорослість), вторинний гіпотиреоз, ОСОБА_11 , що підтверджується корінцем медичного висновку №3.233 про дитину інваліда віком до 18 років від 06.02.2013 року КНП «Дитяча поліклініка №15».

Діагнози були підтвердженні в 2018 році, 2019 році та 2020 році, що підтверджується виписками з історії хвороби №1398 від 10.04.2019 року та №1136 від 04.05.2020 року ДУ «Інститут охорони здоров`я дітей та підлітків НАМН», та корінцем медичного висновку №2.99 від 08.02.2018 року.

Позивач разом з дитиною зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час проживають в АДРЕСА_2 . ОСОБА_12 з 13.11.2024 р. бере участь у 75% витрат на допомогу відповідно до закону про допомогу громадянам України у зв`язку зі збройним конфліктом на території країни, що підтверджується Довідкою від 11.02.2025 р. /а.с.16,24/

Наразі лікування дитини ОСОБА_2 здійснюється в Університетській дитячій лікарні в м.Кракові, Дитячий амбулаторно-поліклінічний центр Ендокринологічна амбулаторія для дітей та підлітків. Де, дитині було встановлено діагноз Е23 Гіпопітуїтаризм та інші захворювання гіпофіза та встановлено наступне лікування: Euthyrox - 88мкг на добу; Гідрокортизон - 12,5 + 5 мг, тобто 11,5 мг/м2; Тестостерон - 50 мг кожні 3 тижні; wtD38000j - щодня; Омнітроп - 2,1 мг на добу, тобто приблизно 0,25 мг/кг/тиждень; безглютенова дієта.

З 29.08.2024 року по 05.09.2024 року дитина перебував на стаціонарному обстеженні в Обласній спеціалізованій дитячій лікарні ім.Св.Людвіка в м.Краків. В період лікування ОСОБА_4 було встановлено наступний діагноз: Е23.0 Мультигормональний гіпопітуїтаризм з перериванням ніжки гіпофіза; G93.3 Спостереження за синдромом поствірусної втоми; К90.0 Вісцеральні хвороби.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надані відповідні медичні висновки та квитанції на покупку медичних препаратів та інших витрат на дитину.

Судом встановлено, що заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 16.03.2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів - задоволено. Зменшено розмір аліментів, стягуваних на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 травня 2020 року по справі № 645/825/20 , що стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з частини від усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/6 частину від усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Зменшено розмір аліментів, стягуваних на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 травня 2020 року по справі № 645/825/20, що стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частини від усіх видів заробітку ( доходу ), на 1/6 частину від усіх видів заробітку ( доходу ), щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до припинення навчання ОСОБА_5 , але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Враховуючи досягнення старшим сином відповідача 23 річного віку, аліменти на його утримання припинені, та за даним рішенням з відповідача, на час розгляду справи, стягуються аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини його доходу.

Відповідач ОСОБА_2 має малолітню дитину, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої зазначено мати ОСОБА_13 , батько ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом РАЦС Гютерсло, реєстровий номер G739/2022 від 21.05.2022 року.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до Судового наказу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.11.2022 року (справа №346/4444/22), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_13 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Стягнення аліментів розпочато з 27.10.2022 року і до повноліття дитини.

Позивач зазначає, що її матеріальне становище та розмір аліментів, які вона отримує на дитину не дозволяє їй у повному обсязі забезпечити належне лікування дитині, вона позбавлена можливості працевлаштуватись, оскільки постійно здійснює догляд за дитиною, возить сина до лікарень, стан здоров`я дитини погіршився, витрати на його утримання збільшились. Крім того, внаслідок воєнних дій в Україні, їй довелось виїхати з сином до Польші.

Згідно матеріалів справи, станом на 15.04.2024 року, відповідач ОСОБА_2 військовослужбовець, підполковник, керівник польотами групи управління польотами в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою командира в/ч НОМЕР_3 , від 15.04.2024 року.

Відповідно до медичної характеристики, виданої начальником медичної служби військової частини НОМЕР_1 , під медичним спостереженням у в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 знаходиться з 16.11.2015 року, має діагноз: хронічний гепатит, асоційований з вірусом гепатиту В, без порушення функції печінки. Меланоцитарні невуси тулуба і верхніх кінцівок, які не перешкоджають носінню льотного одягу та використанню спеціального спорядження. Плевродіафрагмальна шварта зліва без порушення функції зовнішнього дихання. Пресбіопія в 0,5Д на кожне око. Потребує систематичного лікарського нагляду за режимом праці, відпочинку та харчування, спостереження за показниками біохімічного аналізу крові та активністю вірусного гепатиту в динаміці. Стан його здоров`я не впливає негативно на роботу керівником польотів.

Відповідач зазначає, що стан його здоров`я є незадовільним та він потребує догляду і лікування.

Відомостей про отриманні доходи та необхідні витрати на лікування відповідача матеріали справи не містять. Але враховуючи наявність ряду захворювань відповідача, що підтверджується медичною характеристикою, для лікування та підтримки здоров`я відповідача необхідні грошові кошти, що безперечно впливає на його матеріальний стан, крім того, відповідач має малолітнього сина на якого також сплачує аліменти.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що позивач надала докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), зміна матеріального стану позивача, погіршення стану здоров`я дитини з інвалідністю, яка потребує постійного медичного нагляду, лікування, підтвердження пов`язаних із цим витрат, що є істотними та достатніми обставинами для збільшення визначеного раніше за рішенням суду розміру аліментів, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову.

При цьому суд також враховує, що відповідач має низку захворювань, потребує лікування та лікарського спостереження, а також має іншу малолітню дитину на утримання якої сплачує аліменти.

Що стосується вимог позивача про стягнення на її користь витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню пропорційно до розміру вимог, які задоволені судом.

Так в підтвердження необхідності стягнення витрат на правову допомогу, позивачем було надано копію Договору №1502/1 від 15.02.2025 року, укладеного між адвокатом Стаценко Д.Р. та ОСОБА_1 , предметом якого є те, що Клієнт ОСОБА_1 доручає та зобов`язується оплатити, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавата правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.4.3.1 Договору сума договору складає 5000 грн.

Представником позивача також було надано копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, рахунок факторинг №1112 від 04.06.2025 р., копію платіжної інструкції призначення платежу: сплата за послуги адвоката згідно договору №1502/1 від 15.02.2025 року на суму 5000 грн.

Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК Ураїни - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем було надано переклад медичних документів з польської на українську мову, переклад здійснював сертифікований перекладач ОСОБА_14 , за що позивачем було сплачено 8500 грн., що підтверджується Рахунком №2447 від 02.06.2025 року.

Суд вважає, що витрати на правову допомогу та витрати на залучення перекладача, підлягають стягненню із відповідача, враховуючи вищезазначені обставини, часткове задоволення позову, пропорційно задоволеному позову (75%), відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в розмірі 10125 грн. (5000 грн.+8500 грн.х75%:100%). Враховуючи, що позивач була звільнення від сплати судового збору при зверненні до суду, судовий збір стягується із відповідача на користь держави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 80, 180, 181, 182, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 19, 76, 81, 82, 141, 264, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задовільнити частково.

Збільшити розмір аліментів, стягуваних на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 16 березня 2023 (справа №554/14138/22) з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 1/6 до 1/4 частини заробітної плати (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальному розмірі 10125,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_6 , ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

Представник позивача: ОСОБА_8 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_8 , ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , тел. НОМЕР_9 .

Повний текст рішення складено 02.07.2025 року.

Головуючий - суддя: І.В.Ульяніч