ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2853/24 Номер провадження 22-ц/814/738/25Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О. М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката Гусєва Павла Володимировича

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Вірченко О.М.

по справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 17 березня 2024 року о 13 год 00 хв. в м. Миргороді по вул. Гоголя, 98/6 ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Chevrolet» моделі «Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд задньою частиною бампера на пішохода ОСОБА_1 , внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В заданій дорожній обстановці ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти даної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 10.9 ПДР, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована не була.

18 березня 2024 року за фактом настання дорожньо-транспортної пригоди було внесено відомості до ЄРДР за № 0000304 з кваліфікацією за ч. 1. ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування.

Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 червня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення.

Позивач зазначила, що на придбання ліків та виконання медичних процедур, в тому числі і в домашніх умовах, нею понесені витрати в загальній сумі 38 266,59 грн., які просила стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України.

В результаті ДТП їй завдано моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я у вигляді страждань від тривалого лікування, а саме 30 днів стаціонарне лікування, з 16 квітня 2024 року амбулаторне, яке ще не завершено. Вже протягом більше 4 місяців вона є обмеженою в пересуванні та самообслуговуванні, оскільки мають місце переломи обох ніг, перелом лівої променевої кістки, травмування пальців правої кисті з пошкодженням сухожилку розгинача.

В зв`язку із ДТП у позивачки виникли насторога, тривога, емоційні і тілесні реакції при згадуванні, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, дратівливість, реакції замикання, переживань та спогадів, душевного болю, відчуття страху та відірваності від життя, був порушений звичний ритм її життя.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 після вчинення ДТП надав кошти в рахунок часткового морального відшкодування в сумі 10 000 грн., визначила розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з нього в сумі 390 000 грн. З МТСБУ просила стягнути моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що становить 1 913,33 грн (38 266,59 грн. х 5 %).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задоволено частково.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України, на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням, 15690 грн. 01 коп.; моральної шкоди в розмірі 784 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 250 000 грн. 50 коп.

Суд першої інстанції, дослідивши надані позивачем фіскальні чеки, які є розбірливими, прийшов до висновку про доведеність понесення ОСОБА_1 витрат на лікування у сумі 15690,01 грн., які підлягають стягненню з МТСБУ.

Окрім того, позивачу було завдано моральної шкоди, тому суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 784,50 грн., а також 250000,50 грн. моральної шкоди з ОСОБА_2 .

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до МТСБУ, його в апеляційному порядку оскаржив представник Моторного (транспортного) страхового бюро України адвокат Гусєв П.В., просив у відповідній частині змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір витрат пов?язаних з лікуванням внаслідок ДТП до 11868,84 грн. та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у МТСБУ відсутні підстави відшкодовувати завдану позивачу моральну шкоду, оскільки ОСОБА_1 звернулася з вимогою про стягнення коштів на підставі підпункту «а» пункту 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який не включено, як підставу передбачену ст. 26-1 вказаного закону, для відшкодування з МТСБУ моральної шкоди, що свідчить про безпідставність позовних вимог у даній частині.

Окрім того, частина коштів, а саме у розмірі 3821,17 грн., які стягнуті судом на підставі наданих позивачем фіскальних чеків, не пов`язані лікуванням потерпілої внаслідок ДТП, тому сума витрат понесених на лікування ОСОБА_1 підлягає зміні, шляхом їх зменшення на вищевказану суму.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 жовтня 2024 року оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог до Моторного (транспортного) страхового бюро України, тому в іншій частині рішення місцевого суду апеляційним судом не переглядається щодо його законності та обґрунтованості.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2024 року о 13 год. 00 хв. водій автомобіля марки «Chevrolet», моделі «Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , рухаючись в м. Миргороді по вул. Гоголя навпроти будинку 98/6, заднім ходом по проїзній частині прилеглої території, проявивши неуважність, з власної необережності, порушуючи вимоги п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, не врахував дорожні умови, щоб мати змогу повністю контролювати свій рух, допустив наїзд задньою частиною бампера керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка рухалася по прилеглій території в попутному напрямку руху з автомобілем.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_1 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 255 від 29 квітня 2024 року отримала тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/117-24/5132-ІТ від 26 березня 2024 року, у заданій дорожній обстановці в діях ОСОБА_2 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 10.1, 10.9 ПДР України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти даної ДТП шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 10.9 ПДР, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 червня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 1року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік; звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на один рік (а.с. 6-7).

Згідно з централізованою базою даних МТСБУ на його офіційному сайті станом на 17 березня 2024 року поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності на транспортний засіб реєстраційний номер НОМЕР_1 не знайдено. Таким чином, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП застрахована не була (а.с. 9).

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1884/468 КНП «МЛІЛ» ММР підтверджено, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 17 березня 2024 року по 15 квітня 2024 року, їй встановлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий перелом верхньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, закритий перелом кісток носу, «скальповані рани 2-3 пальців правої кисті, осаднення спинки носу, двобічна параорбітальна гематома, підшкірна гематома верхньої третини лівої гомілки», по ступеню тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я (а.с. 8).

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин та втратив чинність 01 січня 2025 року, регулював відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і був спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У розумінні цього Закону потерпілим є, зокрема, фізична особа, життю, здоров`ю та/або майну якого заподіяна шкода внаслідок ДТП із використанням транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Chevrolet», моделі «Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована не була, договір обов`язкового страхування не укладався.

За положеннями підпункту «а» пункту 41.1 ст. 41 Закону, у разі заподіяння шкоди транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1 ст. 23 Закону шкодою заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я (пункт 24.1 ст. 24 Закону).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1884/468 КНП «МЛІЛ» ММР підтверджено, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 17 березня 2024 року по 15 квітня 2024 року, їй встановлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий перелом верхньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, закритий перелом кісток носу, «скальповані рани 2-3 пальців правої кисті, осаднення спинки носу, двобічна параорбітальна гематома, підшкірна гематома верхньої третини лівої гомілки», по ступеню тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.

З даної виписки вбачається, що позивачу були призначені наступні препарати для лікування: діклотол; сертофен; серрата; остеогенон; едоксакорд.

Згідно наданих фіскальних чеків, які є розбірливими, добре читаємими та підтверджують факт придбання ОСОБА_1 ліків, медичних товарів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що останньою на лікування було витрачено суму 15 690,01 грн., яка підлягає стягненню з МТСБУ.

Разом з тим, частина препаратів, які вказані у даних фіскальних чеках, з огляду на призначення лікаря, є такими, що не передбачені лікарською випискою, а тому не відносяться до засобів пов`язаних з лікуванням.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині безпідставності стягнення витрат на лікування у сумі 3821,17 грн., що є підставою для зменшення витрат пов`язаних на лікування ОСОБА_1 внаслідок ДТП з 15690,01 грн. до 11868,84 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ч. 4 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Таким чином, рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 жовтня 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки підлягає зміні, шляхом зменшення розміру витрат пов?язаних з лікуванням внаслідок ДТП з 15690,01 грн. до 11868,84 грн.

Окрім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про безпідставне стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 784,50 грн.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині, суд першої інстанції залишив поза увагою, що МТСБУ не є суб`єктом відшкодування моральної шкоди у випадку, якщо винуватець дорожньо-транспортної пригоди не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (ст. 41.1 п. «а» Закону).

Відповідно ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 784,50 грн. не відповідає вимогам закону та письмовим доказам, наявним в матеріалах справи, а тому рішення суду першої інстанції у відповідній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні даної позовної вимоги.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просила стягнути з МТСБУ грошові кошти у сумі 40179,92 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено на 29,54 %, відмовлено на 70,46 %.

За апеляційний розгляд справи МТСБУ було сплачено судовий збір у сумі 1816,80 грн.

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина сьома статті 141 ЦПК України).

Таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до МТСБУ, а також ту обставину, що в силу закону позивач звільнена від сплати судового збору в даній категорії справ, понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1280,12 грн. підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч.ч. 1, 4, ст. 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката Гусєва Павла Володимировича задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 жовтня 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки змінити, зменшивши розмір витрат пов?язаних з лікуванням внаслідок ДТП з 15690,01 грн. до 11868,84 грн.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 жовтня 2024 рокув частині позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

В іншій частині рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 жовтня 2024 року залишити без змін.

Компенсувати Моторному (транспортному) страховому бюро України за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір в розмірі 1280,12 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук