Справа № 172/187/24
Провадження № 2/172/690/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2025 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Битяка І.Г.

за участі секретаря судового засідання Глушко О.М.

представника позивача - Ткаченко М.М.

відповідача - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В

Ухвалою від 12.09.2025 року заочне рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2024 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» вказує, що 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 317 від 23.03.2021 року, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та позичальником ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за кредитним договором № 317 від 23.03.2021 року, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та позичальником ОСОБА_1 .

Первісний кредитор ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання за кредитним договором № 317 від 23.03.2021 року виконав належним чином, перерахувавши грошові кошти у розмірі 3000,00 грн. відповідачу. Однак, в порушення вимог договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на день підготовки позову до суду у відповідача утворилася заборгованість в сумі 51061,20 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3000,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 48061,20 грн., заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до умов договору 00,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 30810,10 грн., яка складається із: заборгованість за тілом кредиту 3000,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 27810,10 грн., а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду та витрат на правову допомогу в сумі 13000,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Відповідач позов не визнав, пояснив, що він не укладав кредитний договір з ТОВ «Служба миттєвого кредитування», кредитні кошти не отримував. Зазначив, що його акаунт у "Приват 24" був зламаний, після чого шахраї отримали доступ до його фінансового номера телефону та саме невідомі особи уклали спірний кредитний договір від його імені. Після цього він звернувся до поліції із заявою про вчинення шахрайських дій. Він ніколи не був клієнтом "Таскомбанку".

Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Щодо переходу права вимоги за кредитним договором № 317 від 23.03.2021 року суд зазначає таке.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вказує на те, що він отримав право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 відповідно до умов кредитного договору № 317 від 23.03.2021 року, уклавши договір факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року з ТОВ «Вердикт Капітал».

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої та другої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною першою статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Вказані норми не встановлюють імперативної вимоги щодо передання первісним кредитором новому кредитору оригіналів первинних документів як умови переходу права вимоги, отже, і наявності оригіналів цих документів у нового кредитора.

Передання таких документів має на меті перевірку існування у первісного кредитора права вимагати виконання боржником відповідних обов`язків, а також змісту та обсягу таких обов`язків.

Обставина непередання новому кредитору документів, які засвідчують права, що передаються, створює певні ризики для нового кредитора, пов`язані з невиконанням боржником своїх зобов`язань на користь саме нового кредитора.

Однак відсутність передання новому кредитору таких документів не може вказувати на відсутність передання права вимоги взагалі.

Водночас вимога щодо надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні відповідно до статті 517 ЦК України не є тотожною до вимоги щодо надання до суду доказів відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги до боржника для здійснення заміни кредитора у справі (процесуального правонаступництва). Зазначені вимоги випливають з різних правових підстав та не є взаємозалежними.

Отже, для підтвердження факту відступлення права вимоги заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки про те, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Тому, суди беруть до уваги належні, допустимі і достовірні докази, сформовані в процесі відступлення права вимоги, що містять дані за кредитним договором, прав кредитора за яким набуває новий кредитор.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі № 2221/2373/12 (провадження № 61-483св23).

Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010, провадження № 14-308цс18).

Таким чином, суд має встановити факт набуття прав вимоги за кредитним договором, зокрема на підставі договору про відступлення права вимоги та відповідних додатків до нього, якщо вони містять інформацію про кредитний договір, а також встановити факт підтвердження оплати за договором.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.10.2024 року у справі № 172/209/24, яку суд враховує під час вирішення цієї цивільної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

В ході розгляду цієї цивільної справи суд встановив, що між первісним кредитором ТОВ Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» був укладений договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до п. 1.1 якого сторони погоджуються, що за своєю правовою природою даний договір є право чином з передання первісним кредитором шляхом продажу прав вимоги, визначених у даному договорі, новому кредитору (відступлення права вимоги). Відповідно до п. 2.1 договору за цим договором в порядку та на умовах визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках №№ 1, 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку визначених цим договором. Відповідно до п. 3.1 договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 10-01/2023 вся документація та інформація стосовно боржників, яка відповідно до умов цього договору передається новому кредитору у зазначеній у цьому договорі формі та обсязі.

Згідно з п. 7.1 договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 10-01/2023 сторони домовилися, що за відступлення прав вимоги за договором позики, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі 5312491,59 грн. Пунктом 7.2 договору передбачено, що ціна договору сплачується новим кредитором кредитору в будь-який передбачений (не заборонений) законодавством, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок вказаний у п. 12 цього договору або зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку, визначеному п. 5.6.2 цього договору протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору.

Незважаючи на те, що у договорі право вимоги до нового кредитора пов`язане з передачею матеріалів та підписанням договору, умовою дійсності договору факторингу та переходу права вимоги залишається фактично оплата фактором ціни продажу. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду договір факторингу за своєю природою є оплатним договором.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази сплати фактором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь клієнта ТОВ «Вердикт Капітал» ціни продажу відповідно до умов договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 10-01/2023.

У судовому засіданні представник позивача пояснила, що оплата за договором про відступлення прав вимоги відбулося на підставі зарахування зустрічних однорідних вимог, однак суду акт взаємозаліку не надано.

Таким чином, позивачем не доведено факт переходу до нього права вимоги за кредитним договором № 317 від 23.03.2021 року.

Крім цього, суд зазначає, що за клопотанням представника позивача судом було витребувано у ТОВ "Вей Фор Пей" () повний номер картки та деталі платежу, деталі транзакції щодо перерахунку коштів 23.03.2021 на картку НОМЕР_1 3000,00 грн. за договором № 317.

На виконання ухвали суду від 06.11.2024 року ТОВ "Вей Фор Пей" надало інформацію, відповідно до якої повний номер банківської картки НОМЕР_2 . Також в цій інформації ТОВ "Вей Фор Пей" зазначає, що інформацією про держателя вищевказаної банківської картки, рівно як і про рух коштів по ній, в повній мірі володіє банк-емітент цієї картки, якийм є АТ "ТАСКОМБАНК".

Окрім цього, на виконання ухвали суду від 06.11.2024 року АТ "ТАСКОМБАНК" надало інформацію, згідно з якою в АТ "ТАСКОМБАНК" станом на 27.11.2024 року відсутня інформація ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Таким чином, позивачем не доведений факт отримання відповідачем кредитних коштів відповідно до кредитного договору № 317 від 23.03.2021 року, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 .

Також суд враховує, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19 (провадження № 61-1035св21).

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 11, 55, 512, 514, 516-517, 1077, 1078 ЦК України, -

У Х В А Л И В

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк