Справа № 202/4349/25
Провадження № 2/202/3144/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею і ОСОБА_2 , та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 04 вересня 2015 року перебувають із відповідачем у шлюбі, який зареєстрований у Красногвардійському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1249.

Мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Влітку 2021 року шлюбні відносини між нею і відповідачем були припинені.

З початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та введенням в Україні воєнного стану разом із дочкою вона виїхала до Великої Британії, де проживає дотепер.

Вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Дитина проживає з нею, знаходиться на її утриманні.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 06 травня 2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Позивачем була подана заява, в якій просить задовольнити позовні вимоги та проводити розгляд справи без її участі.

До початку судового розгляду відповідач також надав заяву, в якій позов визнав, просить справу розглянути без його участі.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав:

Судом установлено, що 04 вересня 2015 року в Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , про що складений актовий запис № 1249 та видано свідоцтво про шлюб.

Після реєстрації шлюбу дружиною було змінено прізвище на « ОСОБА_5 ».

Також судом установлено, що сторони мають малолітнього дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В 2021 році сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, примиритися не бажають.

Після припинення шлюбних відносин між сторонами дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.

Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення.

Виходячи з взаємовідносин між сторонами, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а саме втрати сторонами почуття любові та поваги один до одного, приймаючи до уваги всі обставини життя сторін, зокрема, обоюдне небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач питання про відновлення її дошлюбного прізвища не ставила, тому прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити « ОСОБА_5 », що не позбавляє її права змінити прізвище у позасудовому порядку.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, то суд виходить, що згідно з частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В силу статті 191 СУ України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Отже, відповідач як батько зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття.

З урахуванням матеріального стану сторін, всіх інших обставин, передбачених статтею 182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки слід визначити в розмірі 1/4 (однієї чверті) його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 01 травня 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів відповідає законодавству, є необхідним для забезпечення розвитку дитини і матеріальний стан відповідача дозволяє сплачувати аліменти на утримання дитини в такому розмірі, оскільки він не має інших дітей та утриманців.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України).

Згідно з частиною з статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 968 грн. 96 коп. (1211,2 грн х 0,8).

У свою чергу, відповідно до закону позивач звільнена від сплати судового збору в частині вимоги про стягнення аліментів.

Отже, у зв`язку з задоволенням позову суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 968 грн. 96 коп., а також у дохід держави судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , зареєстрований 04 вересня 2015 року в Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1249.

Прізвище дружині після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_5 ».

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 01 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко