Справа № 366/1777/25
Провадження № 2/366/690/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

24.06.2025 селище Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Мовчан В.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області (вул. І.Проскури, 7, с-ще Іванків, Вишгородського району, Київської області)

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для:

1)Визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 );

2)Зобовязання відповідного органу державної реєстрації внести запис до ДРРП про право власності на зазначений об`єкт.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Мовчана В.В.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановлено, що заява подана без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у справах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач, просить визнати за ним право приватної власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» № 20 від 22.12.1995 року зі змінами та доповненнями від 25.05.1998 року визначено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Cуд зазначає, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", та в якості доказу вартості майна суду можуть бути подані, зокрема звіт про оцінку саме ринкової вартості об`єкта нерухомого майна.

Таким чином, ціна позову у даній справі повинна визначались дійсною (ринковою) вартістю об`єкта нерухомого майна, визначеною належним суб`єктом оціночної діяльності, відповідно до якої і визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті за позовну вимогу майнового характеру.

Суд зауважує, що визначення ціни позову майнового характеру є обов`язковою вимогою до позовної заяви, і процесуальний закон не передбачає підстав звільнення позивача від його виконання.

Така вимога корелює з приписами Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких сума судового збору, яка підлягає сплаті у позовах майнового характеру визначається виходячи саме із ціни позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Розміри ставок судового збору визначені у ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Одночасно, позивачем у позовній заяві вказана ціна позову 153 635,00 грн, однак на підтвердження даного розміру не подано жодного встановленого законодавством документа.

За відсутності належних доказів щодо вартості нерухомого майна, неможливо встановити правильність сплати позивачем судового збору за вказану позовну вимогу.

За таких обставин, для визначення дійсної ціни позову позивачу слід долучити до позовної заяви звіт про ринкову вартість житлового будинку та визначити ціну позову у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Такі копії, відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України, мають бути належним чином засвідчені.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до змісту позовної заяви, позивачка звертала до Центру надання адміністративних послуг та до нотаріуса, однак на прохання повторної реєстрації права власності на житловий будинок їй було відмовлено.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять вказаної відмови.

Позивачкою до позовної заяви долучено копію договору дарування від 07.12.2023, посвіченого приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Київської області Біланом Є.Г. та витяг з Державного реєстру речових прав № 357467720, однак вказані документи є неналежної якості та з наданих копій суд позбавлений можливості встановити їх повний зміст.

Окрім того, до матеріалів справи не долучено копію технічного паспорту на спірний будинок.

Технічна інвентаризація проводиться з метою визначення складу, фактичної площі, об`єму, технічного стану та/або змін зазначених характеристик за певний період часу із виготовленням відповідних документів (матеріалів технічної інвентаризації, технічного паспорта) з використанням Реєстру будівельної діяльності, що передбачено Порядком проведення технічної інвентаризації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 р. № 488.

Інвентаризаційна справа - сукупність матеріалів технічної інвентаризації, що характеризують об`єкт нерухомого майна в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва.

Інвентаризаційна справа формується і ведеться на кожен об`єкт нерухомого майна на весь час його існування з використанням Реєстру будівельної діяльності в електронній формі та лише у паперовій формі, якщо містить відомості, що становлять державну таємницю відповідно до Закону України «Про державну таємницю».

Складовими частинами інвентаризаційної справи є: ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва для об`єктів нерухомого майна, якому присвоєно такий ідентифікатор (далі - ідентифікатор об`єкта); опис інвентаризаційної справи з обов`язковим зазначенням ідентифікатора об`єкта; матеріали технічної інвентаризації.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.06.2021 № 681 «Деякі питання забезпечення функціонування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва», з 01 серпня 2021 року, дані про проведену технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна обов`язково вносяться суб`єктом проведення технічної інвентаризації до ЄДЕСББ. Також вище вказана дія узгоджується зі статтею 39-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Таким чином відсутність технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 не дає можливості встановити дійсний опис об`єкта та його складові для подальших дій, зокрема можливості визнання на них права власності

Частиною першою статті 42 ЦПК України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно частини першої статті 46 ЦПК України, здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідно до частини першої статті 47 ЦПК України, здатність здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повнолітня, а також юридичні особи.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Захист права власності врегульований главою 29 Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідно до статті 392 цього Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі зазначеної норми Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Якщо ж позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, то згідно з усталеною практикою Верховного Суду в позові про визнання права власності слід відмовити.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем у якості відповідача визначено Іванківську селищну раду Вишгородського району Київської області, однак відсутнє обґрунтування та документальне підтвердження належності відповідача.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суд наголошує, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

Згідно роз`яснень викладених в п. 12, 13, 15 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», - у випадку коли позовна заява містить декілька самостійних вимог, кожна з них є об`єктом справляння судового збору. У випадку коли позов містить вимоги як майнового так і немайнового характеру, судовий збір підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового, так і немайнового характеру. Якщо позов містить дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за позовну вимогу немайнового характеру, пред`явлену фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру (зобов`язання внести запис) та одну вимогу майнового характеру (визнання права власності).

Проте доказів сплати судового збору за позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 1 211,20 грн матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд зазначає, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути зазначені недоліки.

На підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України, заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення вищевказаних недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Керуючись ст. 175-177, 185, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності - залишити без руху.

2.Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити позивачу.

3.Надати позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

4.Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява вважатиметься не поданою та буде повернута.

5.Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Віталій МОВЧАН