Провадження № 22-ц/812/1151/25 Головуючий суду першої інстанції Ротар М.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року м. Миколаїв Справа № 473/3436/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2025 року, повне судове рішення складено 31 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Ротар М.М., в залі судового засідання м. Вознесенськ, за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області, Кредитна спілка «Кредитний альянс» про стягнення майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі Перший відділ ДВС), третіх особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Управління державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області, Кредитна спілка «Кредитний альянс» про стягнення майнової та моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що постановою Миколаївського апеляційного суду у справі № 473/943/24 були визнані дії головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області щодо списання з банківського рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_1 в Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» грошових коштів пенсії та соціальних виплат в розмірі 13 253.66 грн у межах виконавчого провадження № 23673841 незаконними.

Листом від 18 червня 2024 року відповідач повідомив, що оскільки постановою Миколаївського апеляційного суду не передбачено повернення грошових коштів 13 253.66 грн, то відсутні підстави для повернення їх позивачу.

Оскільки незаконність дій головного державного виконавця щодо списання з карткового рахунку суми пенсії у розмірі 13 253.66 грн є доведеною, то вона просила суд стягнути з відповідача, держави Україна в особі Першого відділу ДВС на її користь незаконно списані у межах виконавчого провадження № 23673841 грошові кошти 13 253.66 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, витрати на правничу допомогу 10 000 грн та судовий збір.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2025 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Перший відділ ДВС повернути ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 13 253.66 грн, які були списані з банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» у межах виконавчого провадження № 23673841.

Стягнуто з Першого відділу ДВС на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

Стягнуто з Першого відділу ДВС на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову у розмірі 605.60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду мотивовано тим, що з`ясовані обставини переконують суд у необхідності зобов`язати відповідача Перший відділ ДВС повернути ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 13 253.66 грн, які були безпідставно списанні з банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» у межах виконавчого провадження № 23673841.

Оскільки в результаті незаконних рішень державного виконавця Зубрицька М.М. зазнала душевних переживань від безпідставного позбавлення права на отримання належних їй коштів, що спричинило необхідність вжиття додаткових зусиль для відновлення звичайного ритму життя та тривале відновлення свого права на отримання коштів, які знаходяться на депозитному рахунку відділу ДВС, суд приходить до висновку ухвалити це рішення про присудження позивачу для досягнення мети добросовісного відновлення поваги до його власності співмірний та достатній розмір справедливого відшкодування на суму 5 000 гривень, яка на переконання суду визнається розумною.

Позивачка також зазначала про стягнення судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги, розмір яких визначено у позовній заяві в сумі 10 000 грн.

Судом зазначалось, що позивачкою не доведено розмір витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд відмовив у стягненні з відповідача таких витрат.

Не погодившись з рішенням суду, в частині розподілу судових витрат, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила його скасувати в частині розподілу судових витрат.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідно до вимог частини 1 статті 134 ЦПК України позивачкою було заявлено про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Позивачка у судовому засіданні підтвердила заявлену суму витрат та зазначила про надання до суду доказів цих витрат.

На день розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

Отже рішення суду першої інстанції оскаржується тільки в частині розподілу судових витрат.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 24 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Першого відділу ДВС про стягнення шкоди. 06 березня 2025 року ОСОБА_1 направила засобами поштового зв`язку до суду першої інстанції уточнення до позовної заяви, де заявила про те, що докази розміру витрат у зв`язку з розглядом даного позову буде надано стороною позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом частин 1-3 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частин 1, 2, 8 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції без урахування заяви про подання доказів після ухвалення рішення суду, в порушення норм процесуального законодавства передчасно дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В подальшому ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення разом з доказами на підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо розподілу судового збору за подання позовної заяви.

Предметом розгляду зазначеної цивільної справи є стягнення 13 253.66 грн внаслідок незаконних дій державного виконавця в рамках виконавчого провадження, що встановлено судовими рішеннями у цивільній справі № 473/943/24.

Незаконні дії вчинені саме державним виконавцем, а не державою, а тому позивачка не звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 11 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» за подання даного позову до суду.

Апеляційний суд не погоджується з розрахунком судом першої інстанції витрат зі сплати судового збору, які підлягали стягнення з відповідача на користь позивачки, враховуючи наступне.

Звертаючись до суду першої інстанції позивачкою було заявлено дві вимоги майнового характеру.

У випадку подачі позову з двома і більше майновими вимогами, судовий збір визначається загальною сумою всіх вимог, що є ціною позову.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Згідно підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою необхідно сплатити 1% ціни позову, але не менше 0.4 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За такого, звертаючись до суду першої інстанції ОСОБА_1 повинна була сплатити судовий збір, враховуючи загальну суму всіх позовних вимог, в розмірі 1 211.20 грн (13 253.66 грн + 10 000 грн = 23 253.66 грн; 23 253.66 х 1% = 232.54 грн; мінімальна ставка судового збору, на день подання позову та уточнення позовних вимог, складала 1 211.20 грн).

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 було задоволено на 78.50% з Першого відділу ДВС на її користь підлягав стягненню судовий збір у розмірі 950.79 грн (1 211.20 грн х 78.50% = 950.79 грн)

Крім того, оскільки ОСОБА_1 за звернення до суду першої інстанції з позовом, на виконання вимог ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 липня 2024 року, було сплачено судовий збір в розмірі 2 422.40 грн, замість необхідного 1 211.20 грн, надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1 211.20 грн підлягає поверненню позивачці.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2025 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати.

Це ж рішення в частині стягнення судового збору змінити.

Стягнути з Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 950 грн 79 коп. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 (код платника НОМЕР_2 , надавач платіжних послуг платника ПРИВАТБАНК) з державного бюджету, надміру сплачений на р/р: UA0014446, отримувач: Миколаїв. ГУК/ТГ м. Вознесенськ/22030101, код отримувача: 37992030, надавач платних послуг отримувача: Казначейство України), судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. згідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки #0.0..1 від 09 липня 2024 року

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 08 липня 2025 року.