Справа № 577/3288/25
Провадження № 2/577/1179/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.

за участю секретаря

судового засідання Цуканової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Конотопі за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про припинення стягнення аліментів на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

У поданому звернення ОСОБА_1 просить припинити стягнення з неї аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав того, що неповнолітня дитина на даний час проживає з нею і фактично перебуває на її утриманні.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , кожен окремо, просять розглянути справу за їх відсутності, перша підтримує вимоги, другий не заперечує задоволенню.

Третя особа Конотопський ВДВС також просить розглянути справу за відсутності представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Таке визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України, вимоги підлягають задоволенню.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У правозастосовних орієнтирах викладених у п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

За правилами ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Отже, припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад батько дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - батька дитини. При цьому обов`язок матері - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, зокрема припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, а саме з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні спору суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Окрім того, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 Сімейного кодексу України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17.

За змістом ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

На переконання суду визнавши позов відповідач фактично підтвердив, що донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з позивачем і перебуває на утриманні останньої.

З огляду на викладене право позивача підлягає захисту шляхом припинення примусового стягнення аліментів на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які сплачуються на підставі судового наказу від 21.05.2020 року у справі № 577/1637/20, виданого Конотопським міськрайонним судом Сумської області.

Щодо моменту припинення стягнення аліментів з матері на користь батька на утримання дитини, то суд зазначає таке.

При вирішенні цього питання слід виходити із того, що припинення здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для забезпечення потреб дитини, а тому з метою запобігання необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли діти з ним не проживали і знаходились у платника аліментів, стягнення має бути припинено з дати подання позову до суду, в даному випадку з 05.06.2025 року.

Частиною 2 сатті 141 ЦПК України регламентовано, що у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись: ст.ст. 2, 76-81, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються за судовим наказом від 21.05.2020 року у справі № 577/1637/20, виданим Конотопським міськрайонним судом Сумської області, починаючи з 05.06.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в рахунок повернення судового збору, 1211 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання.

Суддя Кравченко В. О.