Справа № 303/9289/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 червня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Ормош О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року у справі № 303/9289/24 (Головуючий: Кость В.В.), -

В С Т А Н О В И Л А:

18 листопада 2024 року представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК - Васильчук Василь Андрійович звернувся в суд із клопотанням про забезпечення доказів до подання позову, шляхом витребування від приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Іванчової Наталії Сергіївни копії спадкової справи №13/2024, заведеної після смерті ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та просив витребувати від Великолучківської сільської Мукачівського району Закарпатської області інформацію про склад сім`ї ОСОБА_1 та інформацію про осіб зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ( АДРЕСА_1 ) станом на дату смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги за заявою обґрунтовуються доводами про те, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір від 25.07.2005 №MKAWPK00000268. Після отримання кредиту ОСОБА_1 помер. Поряд з цим, зобов`язання позичальника не є таким, що нерозривно пов`язане з його особою і може бути виконане іншою особою спадкоємцем та входить до складу спадщини.

За наслідками звернення АТ КБ «ПриватБанк» до Другої Мукачівської державної нотаріальної контори заявнику стало відомо про те, що за померлим ОСОБА_1 заведено спадкову справу (15.03.2024 №13/2024) приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Іванчовою Н.С.

У подальшому, банківська установа звернулася до цього нотаріуса із запитом про надання інформації стосовно спадкової справи, однак у відповідь отримала відмову з посиланням на нотаріальну таємницю. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що її прийняв.

У свою чергу, за доводами уповноваженого представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримання інформації про осіб, які зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем ускладнюється тим, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані є інформацією з обмеженим доступом.

Згідно з пунктом 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, а тому банківська установа не може отримати ці дані самостійно. Без інформації про спадкоємців, у тому числі тих, хто проживав за адресою останнього місця реєстрації проживання померлого позичальника, банк позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку та не може пред`явити позов до невідомих осіб.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 20 листопада 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування ухвали, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки заявник подав до суду докази неможливості самостійно отримати такі докази, наразі позбавлений можливості захистити свої права та інтереси в судовому порядку, так як не володіє інформацією про спадкоємців, а відтак не може визначити підсудність майбутнього позову та виконати вимоги процесуального закону в частині зазначення у позові інформації про відповідачів.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Цивільно процесуальним законодавством передбачено механізм витребування доказів як способу забезпечення доказів (ст.. 116 ЦПК України) та витребування доказів (ст.. 84 ЦПК України).

Відповідно до ч 4 ст. 84 ЦПК України визначено, що суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку встановленому 116-118 цього Кодексу.

Згідно з ч 1 ст.116 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Звернення до суду із відповідною заявою - це не лише спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати має ґрунтуватися на об`єктивних фактах. Тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Суд першої інстанції із врахуванням фактичного аналізу змісту заяви та доданих до неї документів свідчить про те, що така заява по своїй суті є клопотанням про витребування доказів, адже обставини, які на думку заявника вказують на необхідність забезпечення доказів, полягають у тому, що він не має можливості самостійно отримати такі докази, а не у тому, що такі докази у майбутньому можуть бути втраченими або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Заявник фактично намагається з`ясувати необхідну йому інформацію про спадкоємців. В свою чергу, відомості про спадкоємців померлого позичальника не є доказом по справі в розумінні статей 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України, а забезпечення доказів в порядку статей 116-118 Цивільного процесуального кодексу України не є засобом «здобуття інформації».

Таким чином, фактично мета даної заяви також зводиться до «здобуття інформації», а не «забезпечення доказів», що є різними правовими поняттями та мають диференційоване правове регулювання та підґрунття.

За таких обставин, заявник не довів належними і допустимими доказами існування обставин, які б свідчили, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, що є обов`язковою умовою для забезпечення доказів у порядку, визначеному ст. 116-118 Цивільного процесуального кодексу України, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 20 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 червня 2025 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ