КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Цалко Д.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_4.,

представника відповідача Белінського П.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Белінським Павлом Євгеновичем, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 203240,75 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2132,41 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначала, що 29 серпня 2024 року у місті Києві, за адресою: проспект Степана Бандери, 21, за участю транспортного засобу «MAZDA 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року у справі № 756/11076/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Разом з тим, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «MAZDA 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ТОВ «СК «ГАРДІАН» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № ЕР-218043438 від 22 листопада 2023 року. Розмір страхового ліміту 160 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн.

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 349/09-24 від 09 жовтня 2024 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 656 844,72 грн.; вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, становить 690 802,63 грн.; ринкова вартість автомобіля до ДТП, становить 656 844,72 грн; ринкова вартість автомобіля з урахуванням аварійних пошкоджень становить: 293 603,97 грн.

ОСОБА_2 звернулась до ТОВ «СК «ГАРДІАН» з повідомленням про дорожньо-транспортну та 09 вересня 2024 року зі заявою про виплату страхового відшкодування.

12 грудня 2024 року ТДВ «СК «ГАРДІАН» здійснила виплату страхового відшкодування відповідно до ліміту відповідальності страховика у розмірі 160 000,00 грн.

За вказаних обставин, позивачка просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 , як винуватця ДТП, різницю між фактичним матеріальним збитком, який вирахувано як різницю між вартістю автомобіля до ДТП та його залишкової вартості в пошкодженому стані, з огляду на перевищення вартості відновлюваного ремонту вартості автомобіля до ДТП та виплаченого розміру страхового відшкодування, що становить 203240,75 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.04.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 203240,75 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2032,41 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено (а.с. 115-118).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення по відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що наявний у матеріалах справи Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 349/09-24 від 09.10.2024, не є належним та допустимим доказом розміру заподіяного позивачці збитку, у зв`язку з наступними обставинами в їх сукупності:

- визначена в звіті сума збитку суттєво завищена, про що свідчать наведені ним власні розрахунки в апеляційній скарзі;

- факт фізичного знищення автомобіля спростовується його використанням після ДТП за цільовим призначенням;

- ремонтна калькуляція, що є частиною звіту, не відповідає інформації, що зафіксована працівниками поліції безпосередньо після ДТП;

- експерта не було попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку;

- відповідача не було викликано на технічний огляд транспортного засобу, докази його виклики у матеріалах справи відсутні.

Зазначає, що представником відповідача було двічі заявлено клопотання про відкладення судового засідання та підготовки клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи по справі, яке первісно представник відповідача мав намір подати до суду після допиту свідків і отримання доказів по справі від ТДВ "СК "Гардіан", але судом першої інстанції у задоволенні цих клопотань було безпідставно відмовлено.

Також, на думку апелянта суд першої інстанції безпідставно відмовив його представнику у задоволенні клопотання про допит відповідача про стан і пошкодження автомобіля, що були виявлені безпосередньо на місці ДТП, та про витребування від ТДВ "СК "Гардіан" доказів (а.с. 126-130).

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки, викладені у Звіті від 09.10.2024.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивачки у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав її необгрунтованості та безпідставності.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 08 червня 2024 року, ОСОБА_2 є власником транспортного засобу "Volkswagen passat CC", державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.12,13).

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року у справі № 756/11076/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Як вбачається з постанови, 29 серпня 2024 року у місті Києві, за адресою: проспект Степана Бандери, 21, за участю транспортного засобу «MAZDA 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.14).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «MAZDA 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ТОВ «СК «ГАРДІАН» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № ЕР-218043438 від 22 листопада 2023 року. Розмір страхового ліміту 160 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн (а.с.17).

Зі Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 349/09-24 від 09 жовтня 2024 року вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 656 844,72 грн.; вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, становить 690 802,63 грн.; ринкова вартість автомобіля до ДТП, становить 656 844,72 грн; ринкова вартість автомобіля з урахуванням аварійних пошкоджень становить: 293 603,97 грн (а.с.23-39).

ОСОБА_2 звернулась до ТОВ «СК «ГАРДІАН» з повідомленням про дорожньо-транспортну та 09 вересня 2024 року зі заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.15).

12 грудня 2024 року ТДВ «СК «ГАРДІАН» здійснила виплату страхового відшкодування відповідно до ліміту відповідальності страховика у розмірі 160 000,00 грн. (а.с.16).

Звертаючись до суду з позовом, позивачка, як на підставу для його задоволення, посилалася на те, що з ОСОБА_1 , як винуватця ДТП, підлягає стягненню на її користь різниця між фактичним матеріальним збитком, який вирахувано як різницю між вартістю автомобіля до ДТП та його залишковою вартістю в пошкодженому стані, з огляду на перевищення вартості відновлюваного ремонту вартості автомобіля до ДТП, та виплаченим розміром страхового відшкодування.

Так, згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За положеннями статті 29 та пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

При цьому, якщо потерпілий звернувся до страховика, однак страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 22.04.2020 у справі № 756/2632/17.

Водночас, відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв`язку з пошкодженням автомобіля, з`ясуванню підлягають вартість транспортного засобу та вартість його ремонту, і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту.

Таким чином, встановивши, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу більша ніж вартість даного транспортного засобу до ДТП, та його ремонт є економічно не обгрунтованим, суд першої інстанції, врахувавши встановлений у Звіті від 09.09.2024 розмір збитків, дійшов обгрунтованого висновку, що з відповідача, як винної у спричиненні ДТП особи, на користь позивачки підлягає стягненню різниця між вартістю автомобіля до ДТП - 656844,72 грн. та після ДТП - 293603,97 грн., з відрахуванням виплаченого страхового відшкодування - 160000,00 грн., що становить 203240,75 грн.

Посилання апелянта на те, що інформація про вартість матеріального збитку та вартість транспортного засобу, зазначена у вищевказаному Звіті, не відповідає фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними, адже на спростування вказаного Звіту стороною відповідача не надано жодного належного та допустимого доказу. Клопотання про призначення експертизи відповідачем в суді першої інстанції не заявлялося.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, наведений представником відповідача перелік робіт та замінних деталей, їх вартість за рекламним оголошенням в мережі Інтернет, не може вважатися достатнім доказом на спростування звіту від 09.09.2024.

Також, слід зазначити, що судом апеляційної інстанції, з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи, оскільки відповідачем не надано доказів неможливості подання такого клопотання під час розгляду справи судом першої інстанції з підстав, що об`єктивно не залежали від нього.

Відтак, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції на час його ухвалення і на підставі тих доказів, які були предметом дослідження і оцінки судом першої інстанції.

Крім того, судом першої інстанції цілком обґрунтовано було відхилено посилання відповідача на відсутність підстав для задоволення позовних вимог через ненадання позивачкою доказів на підтвердження факту проведення відновлювального ремонту, адже позивачкою заявлено вимоги про відшкодування заподіяної відповідачем шкоди (збитків), до яких законом віднесено як витрати, що особа вже зробила, так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне та правильне по суті рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

При цьому, у зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Белінським Павлом Євгеновичем, - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 02 липня 2025 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва О.В. Кафідова