Дата документу 18.06.2025 Справа № 317/7065/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/7065/23 Головуючий у 1-й інстанції: Сакоян Д.І.
Провадження № 22-ц/807/974/25 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Гончар М.С.,

Онищенка Е.А

при секретарі: Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Тесля Степана Миколайовича на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07 березня 2025 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Публічне акціонерне товариство «МОТОР СІЧ» (далі ПАТ «МОТОР СІЧ») в особі адвоката Фофанова Я.Л. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позову представник позивача зазначав, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебувала справа № 336/633/23 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «МОТОР СІЧ» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2023 року позов ОСОБА_2 було задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ президента ПАТ «МОТОР СІЧ» Богуслаєва В.О. вих. № 465/к від 10.03.2022 про звільнення ОСОБА_2 з посади директора управління закупівель. Поновлено ОСОБА_2 на посаді директора управління закупівель ПАТ «МОТОР СІЧ». Стягнуто з ПАТ «МОТОР СІЧ» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1 824 335,29 грн. за період з 04.03.2022 року по 13.06.2023 року включно. Стягнуто з ПАТ «МОТОР СІЧ» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 3 220,80 грн. Стягнуто з ПАТ «МОТОР СІЧ» на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 12 346,40 грн.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2023 року по справі № 336/633/23 стягнуто з ПАТ «МОТОР СІЧ» на користь ОСОБА_2 судові витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 20 000,00 грн.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 06.09.2023 року по справі № 336/633/23 апеляційну скаргу ПАТ «МОТОР СІЧ» залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2023 та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2023 по цій справі залишено без змін.

ПАТ «МОТОР СІЧ» виконало постанову Запорізького апеляційного суду від 06.09.2023 по справі № 336/633/23 та здійснило оформлення належних виплат ОСОБА_2 у загальному розмірі 1 626 732,90 грн.

Позивач листом вих. №СПЗ-10030 від 09.11.2023 року оповістив ОСОБА_2 , що він може отримати зазначені грошові кошти особисто в касі АТ «МОТОР СІЧ».

Наказом позивача вих. 1695/к від 05.07.2023 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_2 » було скасовано наказ ПАТ «МОТОР СІЧ» вих. № 465/к від 10.03.2022 року про звільнення ОСОБА_2 з посади директора управління закупівель.

Окрім того, наказом позивача вих. №1695/к від 05.07.2023 року поновлено ОСОБА_2 на посаді директора управління закупівель ПАТ «МОТОР СІЧ».

Тобто, ПАТ «МОТОР СІЧ» виконало постанову Запорізького апеляційного суду від 06.09.2023 року по справі № 336/633/23 та здійснило оформлення належних виплат ОСОБА_2 у сумі 1 626 732,90 грн.

ОСОБА_1 на дату підписання наказу вих. № 465/к від 10.03.2022 про звільнення ОСОБА_2 з посади директора управління закупівель займав посаду президента ПАТ «МОТОР СІЧ».

Посада «Президент» передбачена установчими документами та внутрішніми положеннями АТ «МОТОР СІЧ».

Наказом АТ «МОТОР СІЧ» вих. № 3570/К від 16.10.2019 року ОСОБА_1 був обраний на посаду Президента АТ «МОТОР СІЧ», Генерального конструктора із створення та модернізації вертолітної техніки.

Розділ 3 «Посадової інструкції президента АТ «МОТОР СІЧ», Генерального конструктора по створенню та модернізації вертолітної техніки» (далі Посадова інструкція) визначає права президента. Пункт 3.2 Посадової інструкції закріплює право президента на підпис від імені підприємства наказів по підприємству, у тому числі накази про призначення і звільнення персоналу підприємства (у т.ч. директорів по напрямку діяльності, керівників відокремлених підрозділів, їх заступників, головних спеціалістів, керівників структурних підрозділів та їх заступників).

Розділ 4 Посадової інструкції закріплює відповідальність президента. Пунктом 4.1 Посадової інструкції передбачено, що президент несе відповідальність за виконання своїх посадових обов`язків та використання прав, наданих дійсною посадовою інструкцією.

Крім того, пунктом 8.1.1.3 Стандарту підприємства СТП 549.350:2021 «Система якості ОРГАНІЗАЦІЙНО-РОЗПОРЯДЧІ ДОКУМЕНТИ Накази та розпорядження. Порядок оформлення та видання» (далі СТП 549.350:2021) передбачено, що президент має виключне право давати доручення посадовим особам про видання наказів та підписувати накази по всім видам діяльності і персоналу підприємства.

Пунктом 8.1.1.3.1 СТП 549.350:2021 передбачено, що при оформленні наказів, які підписуються президентом, в «Листі підписання та візування» в обов`язковому порядку передбачається підпис голови ради директорів.

Отже, відповідач як службова особа, яка видала наказ про звільнення та його підписала в рамках наданих їй повноважень, винна у завданій шкоді, що заподіяна позивачу у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, вважає, що шкода завдана незаконним звільненням працівника у загальному розмірі 1 626 732,90 грн., яка складається з: виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 1 468 589,90 грн., судових витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 20 000,00 грн., судового збору в сумі 3 220,80 грн., компенсації за щорічну відпустку за час вимушеного прогулу у розмірі 134 922,20 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МОТОР СІЧ» матеріальну шкоду у порядку регресу в розмірі 1 626 732 грн. 90 коп. та судовий збір у розмірі 24 400 грн. 99 коп., а також повернути ПАТ «МОТОР СІЧ» надмірно сплачений при поданні позовної заяви судовий збір.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07 березня 2025 року позов Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» матеріальну шкоду у порядку регресу в розмірі 1 626 732 грн. 90 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» судовий збір у розмірі 24 400 грн. 99 коп.

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області повернути Публічному акціонерному товариству «МОТОР СІЧ» надмірно сплачений згідно платіжної інструкції № 713215 від 03.10.2023 судовий збір у розмірі 9 941 грн. 15 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвоката Тесля С.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд допустив порушення норм процесуального права. Так, 05.12.2023 року позивачем подано позов до суду (а.с. 1-143, т.1); 29.04.2024 року позивачем подано клопотання про долучення доказів (а.с. 215-244, т. 1); 05.06.2024 року позивачем подано клопотання про долучення доказів (а.с. 54-64, т. 2), 28.02.2025 позивачем подано клопотання про долучення доказів (а.с. 174-182, т. 2). Вважає, що судом першої інстанції безпідставно долучено до матеріалів справи докази, подані представник позивака без врахування пропущення процесуального строку, встановленого законом, без подання клопотання про поновлення таких строків та взагалі без жодного посилання на поважність причин не подання таких доказів, також позивачем не доведено наявність обставин, що об`єктивно були непереборними, не залежали від волевиявлення позивача і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що завадили своєчасно подати до суду докази разом з позовною заявою. З позовом позивач звернувся до суду 05.12.2023, а з першим клопотанням про долучення доказів - більше ніж через 5 місяців (29.04.2024), з другим клопотанням про долучення доказів - через 7 місяців (05.06.2024), з третім клопотанням про долучення доказів - через 1 рік 2 місяці (28.02.2025). Вважає, такі обставини як пропущення позивачем процесуального строку для подання до суду доказів протягом тривалого проміжку часу та подання їх окремо вказують на недобросовісну реалізацію позивачем своїх процесуальних прав. Крім того, судом долучено до матеріалів справи докази, подані позивачем, які фактично з`явились після подання позивачем позову.

Отже, вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що б мало наслідком унеможливлення встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та мало слугували для відмови у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Крім іншого, зазначає, що відповідач не обіймав посаду «президента» ПАТ «МОТОР СІЧ» та судом не взято до уваги доводи щодо відсутності в діях ОСОБА_1 вини як підстави для матеріальної відповідальності.

Так, судом не вказано на жодні докази, які би підтверджували, що на момент прийняття наказу ПАТ «МОТОР СІЧ» № 465/к від 10.03.2022 ОСОБА_1 було обрано Президентом Товариства у встановленому Статутом порядку. Натомість наданими позивачем доказами підтверджено, що ОСОБА_1 призначено на посаду Президента АТ «Мотор Січ», Генерального конструктора по створенню та модернізації вертолітної техніки. ОСОБА_1 був саме призначений, а не обраний на дану посаду, наказом № 3570/к від 16.10.2019. Тоді як посада Президента Товариства є виборною, обрання здійснюється на підставі спільного рішення ради директорів та наглядової ради. В наказі про призначення ОСОБА_1 не зазначено про наявність такого рішення як підстави для призначення. Також посада, на яку було призначено ОСОБА_1 , не входить ні до виконавчого, ні до наглядового органу позивача.

Президент АТ «МОТОР СІЧ», Генеральний конструктор по створенню і модернізації вертолітної техніки не є наглядовим і виконавчим органом Товариства. Відповідач міг здійснювати певні повноваження виключно на підставі довіреності, що прямо передбачено Посадовою інструкцією від 23.09.2019. Судом першої інстанції безпідставно не надано оцінку доводом відповідача про те, що позивачем не надано довіреності, на підставі якої ОСОБА_1 було підписано наказ про звільнення ОСОБА_2 .

Крім того, згідно Статуту Товариства право звільняти працівників має Голова ради директорів або інші особи за довіреністю або розпорядженням Голови. Саме Голова ради директорів має візувати всі накази, підписані Президентом.

Підсумовуючи вищезазначене вказує, що ОСОБА_1 можливо підписав наказ щодо ОСОБА_2 , проте за відсутності розпоряджень чи довіреностей на підписання відповідного документа від Голови ради директорів, даний наказ не мали виконувати співробітники Товариства, якщо на ньому не було підпису Голови ради директорів, що прямо передбачено установчими і внутрішніми посадовими документами Товариства.

Вказує також, що не є обґрунтованим твердження суду, що відповідач, як службова особа, яка видала та підписала наказ про звільнення в рамках наданих їй повноважень, винна в завданій Товариству шкоди. Дане твердження безпідставне, оскільки, підпис на наказі за відсутності у підписанта повноважень відповідно до Статуту, Посадової інструкції та довіреності не мав юридичної сили, а тому не міг завдати збитків.

Наведені факти підтверджують, що ОСОБА_1 не має нести відповідальність за збитки понесені Товариством у зв`язку з незаконним звільненням, оскільки, за посадою не був керівником позивача, за посадовими обов`язками чи повноваженнями, наданими по довіреності, не мав повноважень і відповідно не звільняв ОСОБА_2 .

Зазначає, що у документах, доданих до позовної заяви відсутнє підтвердження виплати ОСОБА_2 грошових коштів, на жодному з наданих документів нема підпису ОСОБА_2 про те, що він дійсно отримав кошти і в якій сумі. У копії картки депонента № 17 відсутній підпис касира в графі «Видав касир». На видаткових ордерах №-347 та №-348 від 25.09.2023 року відсутній підпис в графах «Одержав», «Підпис одержувача».

Від представника АТ «МОТОР СІЧ» - адвоката Фофанова Я.Л. на адресу апеляційного суду надійшов відзив, у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. Зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та, як наслідок, ухвалено обґрунтоване та законне рішення, а викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Представник ОСОБА_1 адвокат Тесля С.М. сформував в системі «Електронний суд» заперечення на відзив на апеляційну скаргу, вказує, що сторона відповідача заперечує проти викладених представником позивача у відповіді на відзив доводів та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а доводи та твердження представника позивача не спростовують викладених в апеляційній скарзі доводів та підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Тесля С.М., представника АТ «МОТОР СІЧ» - адвоката Фофанова Я.Л., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами частини 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Тесля С.М. обґрунтована серед іншого і тим, що справа була розглянута судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права. Як зазначив представник заявника суду апеляційної інстанції, справу розглянуто судом без належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, чим порушено конституційне право ОСОБА_1 на участь у судовому розгляді.

Представник заявника вказує, що оскаржуване рішення було ухвалено 07 березня 2025 року, проте відомості про направлення судової повістки ОСОБА_1 на судове засідання, яке було призначено на 07.03.2025 року на 13.00 год., коли ухвалено рішення районним судом, та про її отримання у матеріалах справи відсутні.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 3 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Якщо учасник справи перебуває під вартою або відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, обмеження волі, арешту, повістка та інші судові документи вручаються йому під розписку адміністрацією місця утримання учасника справи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цього учасника справи до суду (частина сьома статті 130 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

У ЦПК України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) законодавець встановив повноваження суду апеляційної інстанції скасовувати рішення суду першої інстанції із підстави неналежного повідомлення у суді першої інстанції особи, яка подала апеляційну скаргу.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Аналіз постанов Касаційного цивільного суду підтверджує, що застосування пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є одинаковим, передбачуваним та послідовним.

Про це свідчить численна кількість постанов суду касаційної інстанції, в яких зазначається, що пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Тлумачення частини першої статті 8, частини другої статті 211,

пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що:

обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу;

невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства;

розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що «принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником» (MALA v. UKRAINE, № 4436/07, § 48, ЄСПЛ, від 03 липня 2014 року).

До таких висновків дійшов Верховний Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18, провадження № 61-13667 сво 21.

У справі, що переглядається: в судовому засіданні, призначеному на 07.03.2025 року на 13.00 год., ухвалено рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07 березня 2025 року; ОСОБА_1 з 21.03.2024 року по теперішній час утримується в Державній установі «Київський слідчий ізолятор». У вказаному рішенні зазначено, що належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_1 та його представники до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили, своїми процесуальними правами скористались на власний розсуд.

Дослідження матеріалів справи свідчить, що відомості про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи 07.03.2025 року відсутні. В матеріалах справи відсутня розписка адміністрації місця утримання відповідача про отримання ним судової повістки на судове засідання, яке було призначене на 07.03.2025 року на 13.00 год.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи представника ОСОБА_1 адвоката Тесля С.М. щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляд справи за відсутності відповідача, без обов`язкового належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим скасовує рішення суду на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом президента ПАТ «МОТОР СІЧ» Богуслаєва В.О. № 465/к від 10.03.2022 ОСОБА_2 звільнено з посади директора управління закупок згідно з п. 2 ст. 41 КЗпП за втрату довіри з боку власника. Як зазначено у наказі про звільнення ОСОБА_2 , в умовах воєнного часу, не узгодивши з керівництвом підприємства свій виїзд за межі міста та призначення виконуючого обов`язки директора управління закупівель, з 04.03.2022 відсутній на роботі, що могло призвести до зриву державного оборонного замовлення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2023 у справі № 336/633/23 позов ОСОБА_2 до ПАТ «МОТОР СІЧ» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Суд першої інстанції визнав незаконним та скасував наказ президента ПАТ «МОТОР СІЧ» № 465/к від 10.03.2022 про звільнення ОСОБА_2 з посади директора управління закупівель, поновив ОСОБА_2 на посаді директора управління закупівель ПАТ «МОТОР СІЧ», стягнув з ПАТ «МОТОР СІЧ» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1 824 335,29 грн. за період з 04.03.2022 по 13.06.2023 включно, стягнув з ПАТ «МОТОР СІЧ» на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 3 220,80 грн., стягнув з ПАТ «МОТОР СІЧ» на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 12 346,40 грн.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2023 у справі № 336/633/23 стягнуто з ПАТ «МОТОР СІЧ» на користь ОСОБА_2 судові витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 20 000,00 грн.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 06.09.2023 у справі № 336/633/23 апеляційну скаргу представника ПАТ «МОТОР СІЧ» - адвоката Фофанова Я.Л. на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2023 та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2023 у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «МОТОР СІЧ» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2023 по цій справі залишено без змін. Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2023 по цій справі також залишено без змін.

Наказом директора з управління персоналом ПАТ «МОТОР СІЧ» В. Хрола № 1695/к від 05.07.2023 скасовано наказ ПАТ «МОТОР СІЧ» № 465/к від 10.03.2022 про звільнення ОСОБА_2 з посади директора управління закупівель та поновлено ОСОБА_2 на посаді директора управління закупівель ПАТ «МОТОР СІЧ».

З метою виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 06.09.2023 у справі № 336/633/23, ПАТ «МОТОР СІЧ» депонувало грошові кошти в касі підприємства в загальному розмірі 1626732,90 грн., що підтверджується наступними платіжними документами: відомістю на виплату готівки № 5 від 31.10.2023 на суму 1468589,90 грн.; видатковим касовим ордером № 348 від 25.09.2023 на суму 20000,00 грн.; видатковим касовим ордером № 347 від 25.09.2023 на суму 3220,80 грн.; карточкою депонента № 17 від 01.11.2023 на суму 134922,20 грн.; карточкою депонента № 21 від 01.11.2023 на суму 1468589,90 грн.

Листом № СПЗ-10030 від 09.11.2023 АТ «МОТОР СІЧ» повідомило ОСОБА_2 про те, що АТ «МОТОР СІЧ» виконало вимоги суду та нарахувало середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1468589,90 грн., судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 20000,00 грн., судовий збір в сумі 3220,80 грн., а також компенсацію за щорічну основну відпустку за час вимушеного прогулу в сумі 134922,20 грн. Отримати зазначені грошові кошти ОСОБА_2 запропоновано особисто в касі АТ «МОТОР СІЧ».

Протоколом № 1 спільного засідання ради директорів та наглядової ради Відкритого акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» від 28.04.2006 ОСОБА_1 обрано президентом Відкритого акціонерного товариства «МОТОР СІЧ».

Протоколом № 1 спільного засідання ради директорів та наглядової ради Відкритого акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» від 18.04.2011 продовжено повноваження та обрано ОСОБА_1 президентом Відкритого акціонерного товариства «МОТОР СІЧ».

Протоколом № 2 спільного засідання ради директорів та наглядової ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» від 11.06.2012, у зв`язку з рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «МОТОР СІЧ» (протокол № 18 від 19.05.2012) продовжено повноваження та обрано ОСОБА_1 президентом Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ».

Матеріали справи містять копію статуту ПАТ «МОТОР СІЧ», затвердженого протоколом № 24 від 30.03.2017 загальних зборів ПАТ «МОТОР СІЧ» у редакції, яка діяла з 30.03.2017 по 28.11.2022. Відповідно до п. 4.6 статуту ПАТ «МОТОР СІЧ» у товаристві обирається президент товариства. Обрання здійснюється на підставі спільного рішення ради директорів і наглядової ради в порядку, передбаченому про положення президента товариства. Діяльність президента товариства регулюється положенням, яке затверджується радою директорів.

Протоколом № 3 спільного засідання ради директорів та наглядової ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» від 05.06.2017 продовжено повноваження та обрано ОСОБА_1 президентом Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ».

Наказом голови ради директорів АТ «МОТОР СІЧ» № 3570/к від 16.10.2019 ОСОБА_1 призначено президентом АТ «МОТОР СІЧ», генеральним конструктором зі створення та модернізації вертолітної техніки.

Повноваження та обов`язки президента АТ «МОТОР СІЧ», генерального конструктора зі створення та модернізації вертолітної техніки викладені у посадовій інструкції, затвердженої 23.09.2019 головою ради директорів АТ «МОТОР СІЧ». Зокрема, пунктом 3.2 розділу 3 посадової інструкції встановлено, що президент має право від імені підприємства підписувати накази по підприємству, у тому числі накази про призначення та звільнення персоналу підприємства (у точу числі директорів по напрямкам діяльності, керівників відокремлених підрозділів, їх заступників, головних спеціалістів, керівників структурних підрозділів та їх заступників).

Таким чином, наказ № 465/к від 10.03.2022 про звільнення ОСОБА_2 підписаний одноособово президентом ПАТ «МОТОР СІЧ» ОСОБА_1 в межах його повноважень, передбачених установчими документами та внутрішніми положеннями ПАТ «МОТОР СІЧ». Керівник підприємства відповідно до покладених на нього повноважень здійснив організаційно-розпорядчі функції та прийняв наказ, який в подальшому оскаржено в суді, та рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2023 у справі № 336/633/23 визнано незаконним та скасовано з покладенням на ПАТ «МОТОР СІЧ» фінансових зобов`язань у вигляді виплат на користь ОСОБА_2 .

Крім того, постановою від 15.01.2024 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гостіщевою Т.М. відкрито виконавче провадження № 73841145 на підставі виконавчого листа № 336/633/23, виданого 18.12.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ПАТ «МОТОР СІЧ» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 1824335,29 грн. за період з 04.03.2022 по 13.06.2023 включно.

Постановою від 15.01.2024 у виконавчому провадженні № 73841145 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гостіщевою Т.М. визначено для боржника ПАТ «МОТОР СІЧ» розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 472,15 грн.

Постановою від 15.01.2024 у виконавчому провадженні № 73841145 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гостіщевою Т.М. стягнуто з боржника ПАТ «МОТОР СІЧ» виконавчий збір у розмірі 182433,52 грн.

Платіжною інструкцією № 740467 від 16.04.2024 на суму 1651495,58 грн. підтверджено сплату АТ «МОТОР СІЧ» по виконавчому провадженню № 73841145 від 15.01.2024 на рахунок Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно відкритих даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження № 73841145 від 15.01.2024 завершено.

Постановою від 16.01.2024 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гостіщевою Т.М. відкрито виконавче провадження № 73841242 на підставі виконавчого листа № 336/633/23, виданого 18.12.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ПАТ «МОТОР СІЧ» на користь ОСОБА_2 судових витрат на надання професійної правничої допомоги в сумі 20 000,00 грн.

Постановою від 16.01.2024 у виконавчому провадженні № 73841242 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гостіщевою Т.М. визначено для боржника ПАТ «МОТОР СІЧ» розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 472,16 грн.

Постановою від 16.01.2024 у виконавчому провадженні № 73841242 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гостіщевою Т.М. стягнуто з боржника ПАТ «МОТОР СІЧ» виконавчий збір у розмірі 2000,00 грн.

Платіжною інструкцією № 740469 від 16.04.2024 на суму 22472,16 грн. підтверджено сплату АТ «МОТОР СІЧ» по виконавчому провадженню № 73841242 від 16.01.2024 на рахунок Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постановою від 17.04.2024 у виконавчому провадженні № 73841242 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гостіщевою Т.М. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 336/633/23, виданого 18.12.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ПАТ «МОТОР СІЧ» на користь ОСОБА_2 судових витрат на надання професійної правничої допомоги в сумі 20000,00 грн. у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документа.

Постановою від 16.01.2024 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гостіщевою Т.М. відкрито виконавче провадження № 73841345 на підставі виконавчого листа № 336/633/23, виданого 18.12.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ПАТ «МОТОР СІЧ» на користь ОСОБА_2 судового збору в сумі 3220,80 грн.

Постановою від 16.01.2024 у виконавчому провадженні № 73841345 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гостіщевою Т.М. визначено для боржника ПАТ «МОТОР СІЧ» розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 472,16 грн.

Постановою від 16.01.2024 у виконавчому провадженні № 73841345 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гостіщевою Т.М. стягнуто з боржника ПАТ «МОТОР СІЧ» виконавчий збір у розмірі 322,08 грн.

Платіжною інструкцією № 740468 від 16.04.2024 на суму 4015,04 грн. підтверджено сплату АТ «МОТОР СІЧ» по виконавчому провадженню № 73841345 від 16.01.2024 на рахунок Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постановою від 17.04.2024 у виконавчому провадженні № 73841345 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гостіщевою Т.М. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 336/633/23, виданого 18.12.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ПАТ «МОТОР СІЧ» на користь ОСОБА_2 судового збору в сумі 3220,80 грн., у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документа.

Отже, ПАТ «МОТОР СІЧ» повністю здійснило виплати в рамках примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2023 у справі № 336/633/23 та додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2023 у справі № 336/633/23. Також позивачем було сплачено ОСОБА_2 компенсацію за щорічну основну відпустку за час вимушеного прогулу в сумі 134 922,20 грн., ці витрати пов`язані з незаконним звільненням ОСОБА_2 .

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу (частина четверта статті 136 КЗпП України).

Працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу (пункт 8 частини першої статті 134 КЗпП України).

У статті 237 КЗпП України визначено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо роботодавець затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Про те, що відповідач як службова особа, який видав наказ про звільнення, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, неодноразово зазначалось Верховним Судом у постановах від 20 травня 2020 року у справі № 401/1387/17-ц (провадження № 61-37363св18), від 20 червня 2019 року у справі № 462/8925/14 (провадження № 61-13847св18), від 06 грудня 2018 року у справі № 474/658/16-ц (провадження № 61-18198св18), від 10 жовтня 2018 року у справі № 371/1165/16-ц (провадження № 61-20542св18), від 23 квітня 2018 року у справі № 335/7848/15-ц (провадження № 61-1209св18).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 134, статті 237 КЗпП України матеріальна відповідальність на службову особу за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації оплатою працівникові вимушеного прогулу або різниці у заробітку при незаконному звільненні або незаконному переведенні його на іншу роботу можна покласти при наявності її персональної вини службової особи.

Системне тлумачення вказаних норм дозволяє дійти висновку, що позов про покриття шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, може бути пред`явлений як самою юридичною особою, так і вищестоящим в порядку підлеглості органом (пункт 81 постанови Верховного Суду від 17 липня 2024 року у справі № 439/362/22).

Застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 частини першої статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. У чинному законодавстві відсутні застереження щодо того, чи має ця особа продовжувати виконувати свої функції, чи вже має бути звільненою.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 158/2727/20, від 17 липня 2024 року у справі № 439/362/22 провадження № 61-16371св23.

Про це також йшлося у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками».

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Апеляційним судом встановлено, що підставою для скасування наказу про звільнення працівника, який підписаний відповідачем як президентом ПАТ «МОТОР СІЧ», було проведення такого звільнення з порушенням закону (КЗпП України). Вказані обставини встановлені у судовому рішенні у справі № 336/633/23, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 06.09.2023, що в силу частини четвертої статті 82 ЦПК України не потребують доказуванню.

Згідно з наданими позивачем доказами на користь незаконно звільненого та поновленого судовим рішенням працівника на виконання вказаного вище рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2023 року та додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2023 року (справа № 336/633/23) сплачений середній заробіток за час вимішеного прогулу у розмірі 1 468 589,90 грн., судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 20 000,00 грн., судовий збір в сумі 3 220,80 грн.; а також позивачем сплачено компенсацію за щорічну основну відпустку за час вимушеного прогулу в сумі 134 922,20 грн., що не спростовано відповідачем.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції, враховуючи вищевказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, перевіривши доводи сторін спору та подані ними докази, дійшов висновку, що відповідач, як службова особа (президент ПАТ «МОТОР СІЧ»), яка видала незаконний наказ про звільнення працівника, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівнику середнього заробітку за час вимішеного прогулу у розмірі 1 468 589,90 грн., судових витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 20 000,00 грн., судового збору в сумі 3 220,80 грн., компенсації за щорічну основну відпустку за час вимушеного прогулу в сумі 134 922,20 грн., а всього 1 626 732 грн. 90 коп.

Встановленими обставинами та вищенаведеними нормами матеріального права спростовуються доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 вини як підстави для матеріальної відповідальності, про те, що ОСОБА_1 не має нести відповідальність за збитки понесені позивачем у зв`язку з незаконним звільненням, про відсутність доказів отримання ОСОБА_2 грошових коштів в загальному розмірі 1 626 732 грн. 90 коп.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. В рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, SERYAVINANDOTHERSv.UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

В контексті вказаної практики колегія суддів вважає обґрунтування цієї постанови достатнім.

Таким чином, правильно вирішивши спір по суті, суд першої інстанції припустився порушення норм процесуального права, розглянувши справу у відсутність відповідача та його представників без належного повідомлення відповідача про час та місце слухання справи, і на цю обставину посилається представник ОСОБА_1 адвокат Тесля С.М., що є безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням апеляційним судом нової постанови про задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з п.п. б), в) ч. 4 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 34 342,14 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 713215 від 03.10.2023, а мав сплатити 24 400,99 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 24 400,99 грн.

Надміру сплачений позивачем судовий збір у розмірі 9 941,15 грн. підлягає поверненню позивачу.

Заявником у даній справі при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 29 281,19 грн.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судового рішення про задоволення позову, підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тесля Степана Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07 березня 2025 року у цій справі скасувати та ухвалити постанову наступного змісту:

Позов Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» (код у , адреса: 69068, Запорізька область, м. Запоріжжя, просп. Моторобудівників, 15) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» (код у , адреса: 69068, Запорізька область, м. Запоріжжя, просп. Моторобудівників, 15) матеріальну шкоду у порядку регресу в розмірі 1 626 732 (один мільйон шістсот двадцять шість тисяч сімсот тридцять дві) грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» (код у , адреса: 69068, Запорізька область, м. Запоріжжя, просп. Моторобудівників, 15) судовий збір у розмірі 24 400 (двадцять чотири тисячі чотириста) грн. 99 коп.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області повернути Публічному акціонерному товариству «МОТОР СІЧ» (код у , адреса: 69068, Запорізька область, м. Запоріжжя, просп. Моторобудівників, 15) надмірно сплачений згідно платіжної інструкції № 713215 від 03.10.2023 року судовий збір у розмірі 9 941 (дев`ять тисяч дев`ятсот сорок одна) грн. 15 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 30 червня 2025 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: М.С. Гончар

Е.А. Онищенко