Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/4526/24
Номер провадження: 2-др/511/5/25
26 червня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Гринчак С. І.,
секретаря судового засідання- Полихи Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області заяву представника позивача адвоката Павленко Альони Леонідівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області про стягнення грошових коштів,
І. Стислий виклад заяви .
02.02.2025 року представник позивача -адвокат Павленко А.Л., яка діяла на підставі ордера серії ВН № 1443595 від 06.12.2024 року звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області про стягнення грошових коштів.
Вказана заява мотивована тим, що заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.05.2025 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області про стягнення грошових коштів.
На підставі вищевикладеного, представник позивача просила суд ухвалити додаткове рішення на підставі поданих доказів понесення витрат на правничу допомогу по справі та стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 30 000 грн.
ІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.06.2024 року прийнято до розгляду та призначено судове засідання.
ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача -адвокат Павленко А.Л.., в судове засіданні не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача ОСОБА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Так, у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до повернутого поштового повідомлення відповідач відсутній за зазначеною адресою, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток. (а.с.107, т.2).
Третя особа: представник Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у його відсутність суду не надавав.
Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд вважає за можливе провести розгляд заяви за даною явкою.
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
III. Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.05.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області про стягнення грошових коштів, - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 3 000 000 (три мільйони) гривень в якості триманої нею одноразової грошової допомоги після смерті ОСОБА_4 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 3 000 000 (три мільйони) гривень в якості отриманої нею одноразової грошової допомоги після смерті ОСОБА_4 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
02.06.2025 року на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Павленко А.Л. про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, до якої додано:
- ордер адвоката серії ВН № 1443595 від 06.12.2024 року;
- договір про надання правової допомоги № 121/11 від 21.11.2024 року;
-додаткова угода №1 від 21.11.2024 року до договору про надання правової допомоги № 121/11 від 21.11.2024 року;
-додаткова угода №2 від 23.11.2024 року до договору про надання правової допомоги № 121/11 від 21.11.2024 року;
- платіжну інструкцію № @2PL839263 від 20.12.2024 року за надання правничої допомоги у розмірі 30 000 грн;
- акт наданої правової допомоги від 27.05.2025 року до договору про надання правової допомоги № 121/11 від 21.11.2024 року ( а.с.97 т.2).
ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Відповідно до статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Дослідивши подану заяву, матеріали справи, суд приходить наступних висновків.
Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Клопотань про зменшення витрат на адресу суду не надходило.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.
Верховний Суд в постанові від 22 листопада 2019 року у справі №902/347/18 роз`яснив, що суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, за власною ініціативою.
На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення вимоги позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись статтями 133, 137, 141, 246, 247, 270, 353,354 ЦПК України, суд -
Заяву представника позивача адвоката Павленко Альони Леонідівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області про стягнення грошових коштів,- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , яка проживає АДРЕСА_2 витрати на оплату правничої (правової) допомоги у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст виготовлено та підписано суддею 30.06.2025 року.
Суддя С. І. Гринчак