Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 275/63/25
Провадження № 2/935/70/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24 червня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем Криворучко Я.В., з участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності по 1/2 частині житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності по 1/2 частині житлового будинку, в обгрунтування позову вказав, що 01.01.2011 з відповідачкою почали проживати у цивільному шлюбі у будинку його матері, а 21.09.2011 офіційно одружились. 24.05.2014 придбали житловий будинок зі службовими та господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , вартість оцінки якого на дату придбання становила 155919,00 грн, відповідно до договору купівлі-продажу придбаного за 108 000,00 грн. На даний час вартість будинку визначити неможливо через перешкоди в оцінці з боку відповідачки. Зазначений будинок був оформлений на ім`я відповідачки на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Брусилівського нотаріального округу Житомирської області Отрищенком Олегом Івановичем від 24.05.2014 року. Даний будинок сторони придбали у досить занедбаному стані, тому в ньому проводили ремонт підлоги, реконструкцію системи опалення, вирівнювання стелі, модернізацію електропроводки, перенесення стін та інше, а тому вважає вказаний будинок спільним сумісним майном.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 зазначила, що вона позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки спірне майно було придбане хоч і під час шлюбу, але за її особисті кошти. Будь-яких доказів на підтвердження того, що спірний будинок куплено за спільні кошти позивач не надав. Всі ремонтні роботи проводились здебільшого за рахунок відповідача та власні сили також. Щодо придбавання спірного будинку відповідачу належала на праві спільної сумісної власності квартира в АДРЕСА_2 , російської федерації, на підставі договору № 119 від 21.11.1997. Вказану квартиру, яка належала їй, брату та її матері, вони продали, надавши довіреність своїй матері за 27 000 тисяч доларів, а на частину отриманих кошти відповідач придбала будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач участі в придбанні будинку не приймав, коштів на придбання нерухомості не надавав, відповідачем були використані особисті кошти в сумі 12 500 тисяч доларів, у зв`язку з чим, спірний будинок зареєстрований на їм`я ОСОБА_2 та є її особистою власністю.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить суд визнати за ним 1/2 частку на спірний будинок, оскільки будинок придбаний в шлюбі за спільні кошти подружжя на які також давала мама, та він також здійснював ремонтні роботи в будинку. Також, пояснив, що дійсно будинок був придбаний за кошти відповідача, однак будинок істотно змінився в вартості після ремонту.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що спірний будинок був придбаний хоч і в шлюбі, але за її особисті кошти, оскільки вона продала квартиру в 2013 році та за частину коштів придбали вказаний будинок в 2014 році, будь-яких доказів що позивач мав кошти для купівлі будинку ОСОБА_1 не надав.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мала у власності квартиру, яку продали та за частину коштів купили спірний будинок дочці, свідок ОСОБА_3 переказала кошти на рахунок доньки ОСОБА_2 , а позивач гроші на купівлю спірного будинку не давав.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що сторони по справі жили в неї протягом 4 років в її будинку з 2010 року, вона забезпечувала їх, а свої гроші вони їй не давали та зберігали, після купівлі спірного будинку сторони переїхали туди жити, забрала деякі речі та матеріали для будівництва, гроші свідок на будинок не давала, ОСОБА_2 мала дві зарплатні картки чоловіка та свою, також їй відомо, що ОСОБА_2 продала квартиру перед купівлею спірного будинку.

Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності, в межах позовних вимог, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 21 вересня 2011 ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

В період пребування у шлюбі в сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 .

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна №09, будинок АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності розмір частки 1/1 на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1053, виданий 29.05.2014 р.

З довідки № 4625 від 13.09.2024 виданої начальником відділу ЦНАП Брусилівської селищної ради Кравченко Світланою, вбачається, що ОСОБА_1 , 1988 р.н. зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору № 119 від 21.11.1997 року вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були власниками квартири АДРЕСА_3 .

Так, згідно з довіреністю від 07.05.2013 вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 уповноважили ОСОБА_3 бути їхнім представником з усіма необхідними повноваженнями з питань продажу квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 06.11.2013, слідує, що ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , продали ОСОБА_10 квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 29.05.2014 в якому зазначено, що ОСОБА_11 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), яка діє за згодою чоловіка ОСОБА_1 , уклали договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_4 . Продаж здійснено за 108 000 грн.

З декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік, слідує, що ОСОБА_2 , зареєструвала дохід одержаний з джерел за межами України в розмірі 198 000 грн. та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , придбано у власніть за 150 930 грн.

Також, з виписки АТ КБ «Приватбанк» по картці /рахунку № НОМЕР_4 ОСОБА_2 , за період з 01.01.2014 30.12.2014 вбачається, що 04.04.2014 відбулось поповнення рахунку на 10 000 тис. доларів та 05.05.2014 поповнення рахунку на 4 тисячі доларів.

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно зі статтею 68 СК України зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частину третю статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 лютого 2024 року у справі № 199/9770/21, зроблено висновок про те, що до спільної сумісної власності не належить майно:

1.одного з подружжя, набуте особою до шлюбу;

2.набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3.набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто;

4.речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя;

5.кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди;

6.страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За загальним правилом застосування презумпції згідно зі ст. 60 СК України майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором, що укладений під час перебування набувача в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Згідно зстаттею 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1статті 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2статті 78 ЦПК Україниобставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи квартиру, яка перебувала у власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , було відчужено 06.11.2013 року за 980 000 тис рублів (27 тисяч доларів, як зазначено відповідачем у відзиві), а спірний будинок було придбано ОСОБА_2 29 травня 2014 року, вартість якого становила 108 000 тис. грн, як вказано у договорі-купівлі продажу, що не перевищує вартості відчуженої квартири.

Крім того, судом враховується надані позивачем та відповідачем індивідуальні відомості про застрахованих осіб (сторін у справі) з 2011 до 2024 року, декларації ОСОБА_2 за 2014 рік, покази свідків, виписку з рахунку АТ КБ Приватбанку Столярчук А.Ю. з яких вбачається що, будинок за адреосю: АДРЕСА_1 було придбано за особисті кошти ОСОБА_2 .

Натомість відповідачем ОСОБА_1 не надано доказів, які б підтверджували факт того, що будинок був куплений за спільні кошти подружжя, так як станом на день купівлі спірного будинку коштів, (в розмірі необхідному для купівлі будинку) сторони не мали, доказів протилежного суду не надано, окрім як кошти за продаж квартири, яка належала на праві власності ОСОБА_2 ще до одруження з ОСОБА_1 та враховуючи хронологію та послідовність дій та правочинів щодо відчуження квартири і придбання спірного майна, свідчить також, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 придбаний за особисті кошти ОСОБА_2 .

Натомість позивач в судовому засіданні зазначив, що дійсно будинок куплений за кошти відповідача та зазначив, що за час шлюбу майно істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок його трудових затрат, однак позовна заява ОСОБА_1 не містить правого обгрунтування щодо встановлення вказаних обставин та як підставу виникнення права власності позивач посилається на ст. 60, 70 Сімейного кодексу України зазначаючи, що вкзаний будинок є спільною власністю подружжя придбаний в період шлюбу.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності по 1/2 частині житлового будинку, який знаходится за адресою: АДРЕСА_1 слід відмовити.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 57, 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 364, 365, 368, 372 ЦК України, ст. ст.12, 81, 82, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності по 1/2 частині житлового будинку, який знаходится за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 30.06.2025

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО