КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 369/12546/18

номер провадження 22-ц/824/9167/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача Пилюченко І.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року /суддя Скрипник О.Г./

за заявою ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2021 року за нововиявленими обставинами

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року до суду звернувся ОСОБА_2 із заявою про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2019 у цивільній справі № 369/12546/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року заяву залишено без задоволення. /т. 4 а.с. 22-26/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу суду скасувати, заяву задовольнити, скасувавши рішення суду та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що суд не дослідив належним чином твердження ОСОБА_2 про підробку підписів у договорі позики від 17 серпня 2009 року та інших процесуальних документах (апеляційна скарга від 19.03.2020, заява про її відкликання від 28.04.2020, заява про вчинення злочину від 16.03.2020). Суд не врахував можливість призначення почеркознавчої експертизи для перевірки справжності підписів, що могло б підтвердити фальсифікацію документів. ОСОБА_2 стверджує, що не отримував судові повістки та дізнався про рішення суду від 26 вересня 2019 року лише 19 лютого 2021 року. Це позбавило його можливості подати заперечення проти позову чи надати докази на свою користь. Суд першої інстанції помилково вважав, що ОСОБА_2 був належно повідомлений, не перевіривши докази відсутності повідомлення. Посилалась на те, що договір позики від 17 серпня 2009 року є підробленим, оскільки ОСОБА_2 не укладав його та не отримував кошти в розмірі 87 000 доларів США. У документах, поданих від імені ОСОБА_2 , використовувався недійсний паспорт у формі книжечки, тоді як з 17 січня 2019 року він мав паспорт у формі ID-картки. Це свідчить про шахрайські дії, про які ОСОБА_2 не знав і не міг знати на момент розгляду справи. Через неналежне повідомлення та ігнорування доводів про підробку документів ОСОБА_2 був позбавлений можливості ефективно захищатися, що порушує його права, гарантовані ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд першої інстанції не врахував, що фальсифікація підписів є істотною обставиною, яка могла б змінити результат справи, якби була досліджена. Суд першої інстанції помилково визначив, що наведені ОСОБА_2 обставини не є нововиявленими, хоча твердження про підробку документів та використання недійсного паспорта стали відомі заявнику лише після ухвалення рішення. Суд не врахував практику ЄСПЛ (наприклад, Ponomaryov v. Ukraine, Pravednaya v. Russia), яка допускає перегляд за нововиявленими обставинами у разі виявлення вирішальних доказів, недоступних раніше.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2019 року по цивільній справі № 369/12546/18 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму боргу за Договором позики від 17 серпня 2009 року в розмірі 87 000 доларів США, що еквівалентно 2 463 840 грн., та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 8810 грн. У решті позову до ОСОБА_5 відмовлено. Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось.

В березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2019 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 березня 2023 року заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2019 року про стягнення боргу за договором позики задоволено, скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 травня 2024 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 березня 2023 року скасовано, цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області направлено до Києво-Святошинського районного суду Київської області для продовження розгляду справи.

Постановляючи оскаржену ухвалу про відмову у перегляді, суд першої інстанції керувався вимогами ч. 1 та 2 ст. 423 ЦПК України про те, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до частини четвертої статті 423 цього Кодексу не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2019 року за нововиявленими обставинами, ОСОБА_2 посилався на те, що він не підписував договір позики від 17 серпня 2009 року, не був обізнаний про судовий розгляд, судових викликів не отримував, апеляційну скаргу на рішення суду та заяву про відкликання апеляційної скарги не подавав, а всі наявні в матеріалах справи документи, які містять нібито його підпис, є підробленими.

Суд першої інстанції відхилив доводи відповідача ОСОБА_2 , що він не був повідомлений судом про розгляд справи, судових повісток не отримував, а відтак не міг подати суду докази у підтвердження своїх заперечень проти позову, як такі, що не можуть бути підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки це не передбачено нормами процесуального права. Не дотримання судом норм процесуального права при судовому розгляді є підставою для перегляду рішення суду у апеляційному або касаційному порядку, а не за нововиявленими обставинами.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) установлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду(частина друга статті 423 ЦПК України).

Тобто нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були й не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його в кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, котрі беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Отже, процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її в суді.

Так, у справі №369/12546/18 є документи, які нібито подавалися від імені ОСОБА_2 : апеляційна скарга від 19.03.2020, заява про відкликання скарги від 28.04.2020 та заява про злочин від 16.03.2020. У скарзі від 19.03.2020 зазначено, що ОСОБА_2 подав заяву до Святошинського ВП ГУНП про підробку документів, зокрема договору позики. На заяві від 16.03.2020 є штамп Святошинського ВП, але адвокатський запит підтвердив, що такої заяви не реєстрували. У зазначених документах вказані дані недійсного паспорта ОСОБА_2 (книжечка), хоча з 17.01.2019 він має ID-карту. Це свідчить, що документи, подані від імені ОСОБА_2 підроблені, а не про те, що наявність нового паспорта не є нововиявленою обставиною, як вказував суд першої інстанції.

Також, судом першої інстанції неналежно оцінено доводи про неотримання судових повісток ОСОБА_2 і незнання про розгляд справи.

У кримінальному провадженні №0000024, де він визнаний потерпілим, під час розслідування вилучено документи зі справи №369/12546/18, зокрема заяву від 28.04.2020. Почеркознавча експертиза (висновок №СЕ-19/111-21/54268-ПЧ від 19.11.2021) встановила, що підписи та записи « ОСОБА_6 » у повідомленнях про вручення пошти (від 12.05.2020, 05.02.2019, 12.09.2019, 10.04.2019) та заяві від 28.04.2020 виконані не ОСОБА_6 , а іншою особою.

Так, дійсно, порушення процесуальних норм (неналежне повідомлення) підлягають оскарженню в апеляційному чи касаційному порядку (ч. 1 ст. 376 ЦПК України). Водночас, відносно ОСОБА_2 така процедура була фактично сфальсифікована, на що він посилається, внаслідок чого він втратив право на таке оскарження.

Отже, з заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами вбачається, що після ухвалення скасування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року та ухвалення нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, відмовлено, відбувалась фальсифікація як повідомлень про вручення судових повісток так і процедури апеляційного оскарження, що фактично позбавило ОСОБА_2 справедливого судового розгляду.

Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його в кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, котрі беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Отже, в даному випадку, суд першої інстанції безпідставно проігнорував обставини, зазначені ОСОБА_2 для перегляду судового рішення, які не можуть не братись до уваги.

Апеляційний суд зауважує на тому, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 22 березня 2023 року по справі №154/3029/14-ц, суд вищої інстанції не має повноважень скасовувати рішення судів попередніх інстанцій і постановляти нове рішення з приводу розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, тобто розглядати таку заяву по суті, оскільки це належить до компетенції суду, судове рішення якого переглядається, а тому, розгляд заяви по суті належить до компетенції суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року - задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: