УХВАЛА

Про залишення позовної заяви без розгляду

Справа № 564/3308/19

23 червня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до Садово-городницького товариства масиву "Кам`яногірський", ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, треті особи на стороні відповідачів: Костопільська районна державна адміністрація в особі державного реєстратора, приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Філіпов Микола Михайлович про визнання протиправним та скасування рішення ради садового товариства в частині, визнання права власності, витребування земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію права власності

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Костопільського районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа №564/3308/19 за позовом ОСОБА_1 до Садово-городницького товариства масиву "Кам`яногірський", ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, треті особи на стороні відповідачів: Костопільська районна державна адміністрація в особі державного реєстратора, приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Філіпов Микола Михайлович про визнання протиправним та скасування рішення ради садового товариства в частині, визнання права власності, витребування земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію права власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис про смерть №2053 від 13.10.2022.

Ухвалою суду від 20.02.2023 провадження у справі зупинено на підставі п.1 ч.1 ст.151 ЦПК України - до залучення до участі у справі правонаступника померлого позивача ОСОБА_1 .

З повідомлення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Усик С.І. за вих. номер 90/02-14 від 30.04.2024 вбачається, що після смерті гр. ОСОБА_1 заведена спадкова справа за №15/2023 за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про прийняття спадщини.

Оскільки клопотань від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 чи інших осіб, як спадкоємців померлої ОСОБА_1 про залучення їх до участі у справі як правонаступника до суду не надходило, то на підставі ст.55 ЦПК України , суд ухвалою від 21.03.2025 самостійно залучив до участі в справі правонаступників позивача ОСОБА_1 - сина ОСОБА_2 та доньку ОСОБА_3 , провадження у справі поновив .

Справа неодноразово, на 01.05.2025, 04.06.2025, 23.06.2025 призначалася до розглду, однак правонаступники позивача ОСОБА_1 в судові засідання не з`являлися, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, заяв про відкладання судового засідання не подавали.

Представники відповідачів Садово-городницького товариства масиву "Кам`яногірський", ОСОБА_5 , Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, та представники третіх осіб на стороні відповідачів: Костопільської районної державної адміністрації в особі державного реєстратора, приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Філіпова М.М., будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`являлися, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Семенюк З.М. подала до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача ОСОБА_4 та його представника.

Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

При цьому суд звертає також увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, справа перебуває в провадженні суду з 2019 року, судові засідання після залучення до участі в справі правонаступників померлої позивачки призначалися неодноразово.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду в разі неможливості розгляду справи за відсутності позивача.

Отже, підстави для ще одного відкладення судового розгляду відсутні, відповідно до ст.44 ч.1 ЦПК України позивач, як учасник судового процесу, повинен добросовісно користуватись процесуальними правами та не зловживати ними.

З огляду на те, що правонаступники позивача, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, повторно не з`явилися в судове засідання, не подали заяву про розгляд справи за їх відсутності та їх нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку, що вищевказана позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

При цьому, залишення заяви без розгляду не порушує право позивача на судовий захист, оскільки відповідно до положень частини другої статті 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з тією ж позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257, ст. 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , правонаступниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до Садово-городницького товариства масиву "Кам`яногірський", ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, треті особи на стороні відповідачів: Костопільська районна державна адміністрація в особі державного реєстратора, приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Філіпов Микола Михайлович про визнання протиправним та скасування рішення ради садового товариства в частині, визнання права власності, витребування земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію права власності - залишити без розгляду.

.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з моменту її оголошення суддею.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27 червня 2025 року.

СуддяЛ. А. Грипіч