Справа № 541/1113/25
Провадження № 2/526/1148/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

07 липня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі судового засідання Лопушняк Т.П., розглянувши в м. Гадяч у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу за регламентною виплатою

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, якому зазначив, що 17.05.2024 в с. Качалове відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Renault Megane, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . На час скоєння ДТП автомобіль Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_2 , не був забезпечений чинним договором страхування цивільно-правової відповідальності. Постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Заподіяна шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не було відшкодована відповідачем потерпілій особі. Через відсутність договору страхування цивільно-правової відповідальності МТСБУ здійснило виплати потерпілій стороні в розмірі 17089,87 грн., а витрати на встановлення розміру збитків склали 2990 грн. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат сплаченого страхового відшкодування у розмірі 17089,87 грн., суму витрат на встановлення розміру шкоди в розмірі 2990 грн., а також судові витрати.

Інших заяв та клопотань по справі не надійшло.

Ухвалою суду від 11.06.2025 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі„ розумності строку".

З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено наступне.

Постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 17.06.2024 (справа № 526/1940/24) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн. Постанова набрала законної сили 28.06.2024.

З копії роздруківки сайту МТСБУ, наданої позивачем, видно, що поліс на ТЗ № НОМЕР_3 на 17.03.2024 не знайдено.

З наказу МТСБУ від 19.08.2024 вбачається, що ОСОБА_2 виплачено 17089,87 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП (перераховано на рахунок отримувача згідно платіжної інструкції від 19.08.2024 № 925085).

З платіжної інструкції від 03.07.2024 № 913877 видно, що оплата послуг аваркома (експерта) по справі № 103470 складає 2990,00 грн.

Зі звіту про незалежну оцінку майна: визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 26.06.2024 № 0606-24 видно, що вартість матеріального збитку автомобіля Renault Megane, номерний знак НОМЕР_1 , власника ОСОБА_2 , складає 18187,86 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, врегульовано статтею 1188 Цивільного кодексу України.

Згідно з п.п. (а) п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом підпункту «в» пункту 38.2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, за аналізом наведених правових норм, позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, тобто до відповідача.

Доказів існування передбачених пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав для звільнення відповідача від відповідальності за завдану шкоду суду не надано і таких обставин з матеріалів справ не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, у порядку регресу, витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн, який підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу за регламентною виплатою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () суму витрат сплаченого страхового відшкодування в розмірі 17 089 (сімнадцять тисяч вісімдесят дев`ять) грн. 87 коп. та суму витрат на встановлення розміру заподіяної шкоди у розмірі 2 990 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто) грн., а всього 20 079 (двадцять тисяч сімдесят дев`ять) грн. 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 07.07.2025.

Головуючий: В. Г. Черков