Справа № 621/1339/25
Провадження № 2/621/889/25
РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання Лацько А.В.

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача - адвокат Закаблуков А.С.,

розглянувши за відсутності учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

05.05.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 вересня 1995 року Червонозаводським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 444; після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище " ОСОБА_3 ".

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 05 вересня 2000 року 29 вересня 1995 року Червонозаводським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, було зареєстровано шлюб з ОСОБА_2 , актовий запис № 444.

Від вказаного шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають.

Шлюбні відносини між сторонами припинено остаточно через декілька місяців після реєстрації шлюбу, спільне господарство не ведеться.

Спір про поділ майна між сторонами на час подання вказаного позову до суду відсутній.

Позивач зазначає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечать її інтересам.

Розірвати шлюб через органи ДРАЦС не виявилося за можливе, оскільки відповідач на зав`язок не виходить.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.06.2025.

04.06.2025 у зв`язку з неявкою відповідача судове зсідання відкладено до 08.07.2025.

08.07.2025 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила провести розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, шлюб просила розірвати.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Закаблуков А.С. до канцелярії суду надав заяву, відповідно до якої просив проводити розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Крім того зазначив, що відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Даними Свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1 , виданого 29 вересня 1995 року, підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 1995 року, актовий запис № 444 (а.с. 6).

Позивач в позові зазначила, що від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають, вказаний факт відповідачем не спростовувався.

Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися.

За змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

На підставі викладеного, суд вбачає підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до другого речення частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат понесених нею по сплаті судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 141, 142, 206, 211, 223, частиною 2 статті 247, статтями 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , укладений 29 вересня 1995 року Червонозаводським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 444 розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_5 змінити прізвище на дошлюбне " ОСОБА_3 ".

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повний текст рішення складено 08.07.2025.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Головуючий: