С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/6050/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

І. Вступна частина

03 липня 2025 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

ІІ. Описова частина

В жовтні 2024 року Позивач АТ «СК «Країна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків в порядку регресу у розмірі 13230,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначив, що 17.02.2021 відбулась ДТП з участю автомобіля Хонда д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Ауді д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва, винним у вчиненні вищезазначеної ДТП визнано Відповідача.

Станом на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Ауді д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована в АТ «СК «Країна».

Позивач виплатив потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 13230,00 грн.

Позивач зазначає, що під час ДТП Відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, тому після виплати страхового відшкодування у Позивача виникло право подати регресний позов до Відповідача на фактично виплачену суму страхового відшкодування.

На підставі зазначеного Позивач просить суд про задоволення позову.

22.10.2024 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.

11.11.2024 ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання, призначене на 18.03.2025, представник Позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у позові зазначив, що просить суд здійснити розгляд справи без участі представника Позивача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.

Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи був повідомленим належним чином, відзив на позов не подав.

Враховуючи, що Позивач не висловлював заперечень проти проведення заочного розгляду справи, при цьому Відповідач, що належним чином повідомлявся про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, а тому відповідно до вимог статей 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року № 1519/2-5034/11 (№ 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено.

У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).

З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Відтак, суд зазначає датою ухвалення рішення дату складання повного його тексту, не зважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

17.02.2021 відбулась ДТП з участю автомобіля Хонда д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Ауді д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Станом на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Ауді д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована в АТ «СК «Країна» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР4705410.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.05.2021 у справі №756/7247/21 винним у вчиненні вищезазначеної ДТП визнано Відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина водія ОСОБА_1 , у вчиненні ДТП, яке відбулось 17.02.2021, та обставини даного ДТП, не потребують доказування.

На підставі страхового акту №49/68235/3.2.29 від 06.10.2022, Позивач виплатив потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 13230,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №14313 від 06.10.2022.

Позивач виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Нормами ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин - №1961-ІV від 01.01.2004) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається зі змісту постанови суду від 17.05.2021, якою Відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП, яке відбулось 17.02.2021, Відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

Оскільки Відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, тому після виплати страхового відшкодування у Позивача виникло право подати регресний позов до Відповідача на фактично виплачену суму страхового відшкодування.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про відшкодування шкоди, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

IV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 22, 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 137, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-284 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» майнову шкоду у розмірі 13230,00 грн.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» компенсацію понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, у розмірі суми судового збору 3028,00 грн.

3. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

4. Позивач: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», , місцезнаходження за адресою: 04176, м. Київ, вул. Електриків, 29-А;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: