1Справа № 335/2248/25 2-о/335/117/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засіданні Стандартюк О.В.,

представника заявника Дмитренко О.А.,

представника Запорізької міської ради Мірошниченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Редьки Миколи Валерійовича в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради, заінтересована особа Четверта запорізька державна нотаріальна контора, Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення юридичного факту, визнання спадщини відумерлої, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Редько М.В., який діє в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Запорізької міської ради, звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, визнання спадщини відумерлої, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Вознесенівської окружною прокуратурою м. Запоріжжя Запорізької області під час здійснення повноважень, передбачених ст. 131-1 Конституції України, встановлено підстави для вжиття заходів представництва інтересів держави в особі територіальної громади міста Запоріжжя щодо визнання спадщини відумерлою. Так, за результатами вивчення зібраної прокурором інформації встановлено, наявність підстав для представництва інтересів держави в суді в особі Запорізької міської ради щодо визнання відумерлим об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 24.04.2012 районною адміністрацією Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району на підставі розпорядження голови Орджонікідзевської районної адміністрації від 24.04.2012 №284р.

За інформацією Четвертої запорізької державної нотаріальної контори від 24.06.2024 від 07.02.2025 встановлено, що згідно Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіти від імені померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 не посвідчувалися, що свідчить про відсутність спадкоємців за законом і заповітом.

Окружною прокуратурою також встановлено, що 21.05.2020 під час внесення відомостей до актового запису про смерть № 617 щодо ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було неправильно зазначено відомості в частині року народження померлої, а саме «1928 рік» замість «1938 рік».

Враховуючи те, що після смерті ОСОБА_1 ніхто спадщину не прийняв, заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт неправильності запису в актовому записі про смерть № 617, складеному 21.05.2020 Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в частині запису року народження померлої ОСОБА_1 «1928 рік» замість вірного «1938 року» та внести виправлення в цей актовий запис, зазначивши правильний рік народження померлої ОСОБА_1 «1938 рік», визнати відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36841237, загальною площею 43,96 кв.м., житловою площею 26,54 кв.м. та передати у власність Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради (м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, 69105, код ЄДОПОУ 04053915).

Ухвалою судді від 11.03.2025 прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження в справі, призначене судове засідання.

В судовому засіданні прокурор та представник Запорізької міської ради підтримали заяву та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, заперечення щодо розгляду справи відсутні.

Представник заінтересованої особи Четвертої запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення прокурора та представника Запорізької міської ради, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 24.04.2012 районною адміністрацією Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району на підставі розпорядження голови Орджонікідзевської районної адміністрації від 24.04.2012 №284р.

Відповідно до інформації департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 07.06.2012 по теперішній час зареєстрована одна особа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.03.1971 року.

Разом з тим, відповідно до інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлені наступні актові записи:

№ 789 про шлюб ОСОБА_2 , минуло 20 років та ОСОБА_3 , минуло 21 років, складений 29.05.1958 Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса);

№ 695 про розірвання шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений 06.09.1977 Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса);

№ 617 про смерть ОСОБА_1 , 1928 року народження, складений 21.05.2020 Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За інформацією Четвертої запорізької державної нотаріальної контори від 24.06.2024 від 07.02.2025 встановлено, що згідно Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіти від імені померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 не посвідчувалися, що свідчить про відсутність спадкоємців за законом і заповітом.

Разом з тим, окружною прокуратурою встановлено, що 21.05.2020 під час внесення відомостей до актового запису про смерть № 617 щодо ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було неправильно зазначено відомості в частині року народження померлої, а саме «1928 рік» замість «1938 рік».

Так, в актовому записі про смерть ОСОБА_1 , 1928 року народження, № 617 від 21.05.2020 року зазначено, що паспорт померлої не здано, громадянство та місце народження документами не підтверджено, відомості внесені згідно лікарського свідоцтва про смерть. Місце проживання померлої вказано згідно остаточного лікарського свідоцтва про смерть « АДРЕСА_2 ».

Відповідно до інформації КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР від 02.08.2024 смерть громадянки ОСОБА_1 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в хоспісі КНП «Міська лікарня № 10» м. Запоріжжя, звідки вона була доставлена до патологоанатомічного відділення з гістологічною лабораторією КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР за адресою: м. Запоріжжя, вул. Седова 3, для проведення патологоанатомічного дослідження.

Відповідно до інформації Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 10» м. Запоріжжя від 27.09.2024 року ОСОБА_1 з відміткою про дату народження 1928 рік за даними, зазначеними у формах №003/0 «Медична карта стаціонарного хворого» за №3478, №3741, №027/0 «Виписка з медичної карти стаціонарного хворого» перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня №10» Запорізької міської ради. Факт біологічної смерті ОСОБА_1 , 1928 року народження, фіксувався та був констатований 17.05.2020 року.

Згідно супровідного листа КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» ЗОР від 22.1 1.2019 №2011 ОСОБА_1 була доставлена до приймального відділення комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №10» Запорізької міської ради з адреси: АДРЕСА_1 , яка зазначалася як місце проживання.

Рік народження пацієнтки ОСОБА_1 достовірно з`ясувати під час госпіталізації до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №10» Запорізької міської ради було неможливо у зв`язку з тим, що були відсутні документи, що посвідчують особу, зокрема паспорт громадянина України, та були відсутні родичі, контакт з пацієнткою був непродуктивний, що було обумовлено когнітивними порушеннями.

Первинно в медичній карті стаціонарного хворого №3478 від 22.11.2019 був указаний лише вік померлої в графі №5 - повних 78 років - враховуючи дані супровідного листа бригади КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» ЗОР №2011 від 22.11.2019. Під час госпіталізації пацієнтки та її перебування па стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні закладу з 22.11.2019 до 18.12.2019 керівництвом та уповноваженими особами Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №10» Запорізької міської ради був сформований та відправлений запит щодо уточнення контактних та облікових даних пацієнтки. 18.12.2019 була отримана інформація від КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» (довідка №2689/01-08) про те, що ОСОБА_1 , 1928 року народження згідно посімейного журналу дільниці лікаря загальної практики - сімейного лікаря протягом 2017-2018 років мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . Після отримання цієї інформації 18.12.2019 в медичній карті стаціонарного хворого ОСОБА_1 №3478 в графі №4 «дата народження» був вказаний 1928 рік. У подальшому в медичній документації ОСОБА_1 відображається 1928 рік народження згідно актуалізованих на той час даних.

Крім того, за результатами вивчення медичної документації щодо громадянки ОСОБА_1 , долученої до листа Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 10» м. Запоріжжя, встановлено, що в медичній карті стаціонарного хворого №3478 від 22.11.2019 в графі 6.1 «номер документа, що посвідчує особу, зазначено наступні паспортні дані НОМЕР_2 .

Враховуючи розбіжності в інформації щодо дати народження, а також паспортних даних ОСОБА_1 , окружною прокуратурою скеровано відповідні запити до Управління ДМС у Запорізькій області, Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Відповідно до інформації Управління ДМС у Запорізькій області від 23.07.2024 встановлено, що відповідно до інформаційної підсистеми «Оформлення документів, що підтверджують громадянство України» та інформаційної підсистеми «Заява про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 рок» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України, громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Вознесенівським РВ УМВС України в Запорізькій області.

Відповідно до інформації Управління ДМС у Запорізькій області від 15.01.2025 встановлено, що відповідно до інформаційної підсистеми «Оформлення документів, що підтверджують громадянство України» та інформаційної підсистеми «Заява про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 рок» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 20.06.2001 Бердянським РВ УМВС України в Запорізькій області, оформлений на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Разом з тим, вказаним листом повідомлено, що згідно ІП «Заява про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року» ЄІАС УМП громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не документувалася паспортом громадянина України.

Крім того, листом Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09.12.2024 підтверджено, що на обліку в Головному управлінні перебувала та отримувала пенсію за віком, призначену та обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ). Померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наведені обставини у сукупності свідчать про факт помилкового внесення до актового запису про смерть № 617 від 21.05.2020 відносно ОСОБА_1 відомостей щодо року народження останньої, а саме «1928 рік» замість вірного «1938 року».

Окружна прокуратура звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо внесення змін до актового запису про смерть № 617 від 21.05.2020.

Однак, відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом від 27.01.2025 № 342/06.10-01-31 прокуратуру поінформовано, що відповідно до пункту 2 статті 22 розділу III Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», затвердженого Верховною Радою України від 01.07.2010 № 2398-VI (зі змінами) та пунктам 2.1, 2.5, 2.6 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5 (зі змінами) (далі - Правила) заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається:

особою, щодо якої складено актовий запис;

одним із батьків неповнолітнього (малолітнього);

піклувальником неповнолітнього та опікуном малолітнього;

опікуном недієздатної особи;

спадкоємцем померлого;

представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні, інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Пунктом 2.13. розділу II Правил передбачено підстави для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, постанова адміністративного суду.

Разом з тим, враховуючи, що померла спадкоємців не має, відсутня інша можливість виправити помилку та внести зміни до актового запису про смерть в інший законодавчо визначений спосіб.

У той же час, встановлення факту неправильності запису в актовому записі про смерть № 617, складеному 21.05.2020 Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в частині запису дати народження померлої ОСОБА_1 «1928 рік» замість вірного «1938 року», має значення для вирішення питання про визнання спадщини, яка належала даній особі за життя, відумерлою.

Так, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (стаття 2 «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», частина перша статті 49 ЦК України).

Згідно частиною другою статті 49 ЦК України, актом цивільного стану є, зокрема, смерть фізичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, їх поновлюють та припиняють їхню дію; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Приписами ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мотивуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження рішення про відмову в адміністративному та/або в судовому порядку.

Зміни до актових записів цивільного стану та порядок їх внесення регулюються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції №709/5 від 10.05.2012 року та №11615 від 03.08.2012 року.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010, №2398-VI, пункту 2.5 розділу II Правил про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 14.01.2011 за № 55/18793 (зі змінами), визначено вичерпний перелік кола осіб, якими можуть подаватися заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану: «особою, щодо якої складено актовий запис; одним із батьків неповнолітнього (малолітнього); піклувальником неповнолітнього та опікуном малолітнього; опікуном недієздатної особи; спадкоємцем померлого; представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви». Тобто, органи прокуратури відсутні в даному переліку.

Відповідно до п.п. 1.15, 2.16.7, 2.18 Правил відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку; на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду; зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану.

Відповідно до пункту 2.13.1 Правил підставою для внесення змін у актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

Згідно з п. 2.16.7. Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до абз. 2 п. 3, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильности запису в актах громадянського стану» від 07.07.1995 суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. При цьому, неправильність в актовому записі не обов`язково має бути пов`язана з помилками власне при складенні актового запису чи помилками реєстратора, така неправильність може бути пов`язана з іншими чинниками, наприклад, неправильним перекладом в документі, на підставі якого вносились відомості до актового запису.

Таким чином, вказані обставини та підтверджуючі їх докази свідчать про наявність правових підстав для встановлення факту, який має юридичне значення, а саме: встановлення факту неправильності запису в актовому записі про смерть № 617, складеному 21.05.2020 Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в частині запису року народження померлої ОСОБА_1 «1928 рік» замість вірного «1938 року».

За правилами ст. ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст.46 ЦК України).

У зазначеному випадку, часом відкриття спадщини є ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме день смерті ОСОБА_1 .

Згідно із статтею 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Перед смертю померла проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

До теперішнього часу спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_1 жодною особою не прийнято, що свідчить про відсутність спадкоємців після смерті ОСОБА_1 , як за заповітом, так і за законом.

Норми стаття 1277 ЦК України регламентують, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

З цієї норми випливає, що у разі наявності вказаних умов, на підставі рішення суду спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади в особі Запорізької міської ради за місцезнаходженням нерухомого майна. До звернення з заявою про визнання спадщини відумерлою і набрання законної сили відповідним рішенням суду у територіальної громади існує законний інтерес, заснований на правових нормах, що регулюють правовідносини щодо підстав набуття і припинення права власності після смерті особи, у якої відсутні спадкоємці. Цей інтерес (законні очікування) полягає у прагненні органу місцевого самоврядування набути право власності на відумерлу спадщину. Паралельно з цим інтересом у територіальної громади в особі Запорізької міської ради існує обов`язок звернутися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

З метою захисту цього законного інтересу законодавець передбачив положеннями ч. 5 ст. 1277, ст. 1283 ЦК України, що спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою. Охорона спадкового майна здійснюється в інтересах територіальної громади з метою його збереження.

Отже, вказаний охороняємий законом інтерес, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, є об`єктом судового захисту.

Положення про перехід спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади за місцем її відкриття також закріплено у нормі статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Отже, у спірних правовідносинах органом місцевого самоврядування, через який територіально громадою безпосередньо здійснюється місцеве самоврядування, згідно з приписами ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є Запорізька міська рада.

Виходячи з правової природи відумерлості спадщини, підставою для проведення державної реєстрації права власності на спадкове майно є відповідне судове рішення, прийняте після спливу встановленого законом річного строку.

На момент звернення до суду із позовом, встановлений ч. 2 ст.1277 ЦК України річний строк з часу відкриття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_1 у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій на праві власності, сплинув.

Таким чином, вказана квартира належить до об`єкта відумерлої спадщини, що є підставою для виконання Запорізькою міською радою обов`язку звернення до суду з відповідною вимогою.

Аналіз статті 1277 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що для набуття майном статусу відумерлого, по-перше, необхідна відсутність спадкоємців, або ж їх відмова від прийняття спадщини. По-друге, звернення органу місцевого самоврядування до суду з відповідною заявою після спливу одного року з часу відкриття спадщини. І по-третє, статус відумерлого майна повинен бути встановлений відповідним судовим рішенням. Лише за наявності хоча б однієї з вказаних умов, відсутності прямих спадкоємців, орган місцевого самоврядування набуває права звертатися до суду та брати участь в спорах щодо спадкування.

Наведені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання відумерлою спадщини у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , належної за життя на праві власності ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та передачі її у власність територіальної громади в особі Запорізької міської ради.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначено, що сам факт не звернення до суду місцевої ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (п. 6.43).

З огляду на встановлені обставини, суд доходить висновку про обґрунтованість заяви заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, у зв`язку з чим така заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Редьки Миколи Валерійовича в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради, заінтересована особа Четверта запорізька державна нотаріальна контора, Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення юридичного факту, визнання спадщини відумерлої - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт неправильності запису в актовому записі про смерть № 617, складеному 21.05.2020 Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в частині запису року народження померлої ОСОБА_1 «1928 рік» замість вірного «1938 року» та внести виправлення в цей актовий запис, зазначивши правильний рік народження померлої ОСОБА_1 «1938 рік».

Визнати відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36841237, загальною площею 43,96 кв.м., житловою площею 26,54 кв.м. та передати у власність Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради (м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, 69105, код ЄДОПОУ 04053915).

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.07.2025 року.

Суддя Ю.В.Геєць