Справа №295/8744/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

за участі секретаря с/з Карпішиної С.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із указаною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначив, що є братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проживає з ним за однією адресою. Разом з тим, протягом тривалого часу ОСОБА_2 вчиняє дії, які порушують право заявника на безпечне і спокійне проживання, завдають моральних страждань та негативно впливають на психологічний стан. За словами заявника, ОСОБА_2 часто перебуває в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, використовує нецензурну лексику, принижує, здійснює психологічний тиск та висловлює погрози застосування фізичної сили. Такі дії викликають постійне відчуття небезпеки, погіршують психологічний стан та унеможливлюють спокійне та повноцінне життя. За змістом заяви, 08.06.2025 року працівниками поліції щодо заінтересованої особи винесено терміновий заборонний припис, з якого вбачається, що ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру. Крім того, в Богунському районному суді м. Житомира наразі на розгляді перебуває справа №295/10433/24 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення домашнього насильства. Заявник переконаний, що видача обмежувального припису на строк у шість місяців є необхідним та ефективним кроком для захисту права на безпеку та захисту від домашнього насильства.

З огляду на викладене у заяві ОСОБА_1 просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: заборонити заінтересованій особі перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 ; заборонити наближатись на відстань не менше 0,5 км до місця проживання ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо той за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 27.06.2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що все почалося багато років тому та могло бути більше заяв якби поліція належним чином виконувала своїх обов`язки. ОСОБА_2 був більше 4 разів судимий, вимагає від заявника гроші, оскільки не працює. Також заінтересована особа зловживає алкогольними напоями і наркотичними засобами, зробив у квартирі притон, погрожує фізичною розправою. Перший раз терміновий заборонний припис винесено рік тому, а у цьому році відносно ОСОБА_2 вдруге винесено терміновий заборонний припис, які він порушив. Перший раз ОСОБА_2 порушив терміновий заборонний припис, коли прийшов вночі, виламував двері, однак після виклику поліції втік. Після цього припис не порушувався. Другий припис те ж був порушений ОСОБА_2 раз, однак тоді заявник самостійно залишив спільне місце проживання. ОСОБА_1 додав, що із 19 червня проживає у знайомих, не по місцю реєстрації, та наголосив на щоденному, систематичному застосуванні заінтересованою особою психологічного, фізичного насильства відносно нього.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 із 06.06.2003 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Указана квартира належить заявнику, заінтересованій особі та ще двом особам на праві спільної часткової власності (а.с. 5, 16-17).

Встановлено, що 11.06.2025 року інспектором взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Ілюк І.П. винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №160972 у зв`язку зі скоєнням ОСОБА_2 домашнього насильства. Терміновим заборонним приписом встановлені наступні заходи: заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи (а.с. 6).

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 10.07.2024 року у справі №295/10433/24 провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України закрито через відсутність складу адміністративного правопорушення (а.с. 7-8).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 5 ЦПК України вказано, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

У статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, зокрема, мають постраждала особа або її представник.

Частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України передбачено, що в заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Встановлені в ході судового розгляду обставини вказують на наявність неприязне них стосунків та конфліктних ситуацій між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Даних щодо притягнення ОСОБА_2 за заявами ОСОБА_1 до будь-якого виду юридичної відповідальності, матеріали справи не містять. З даного приводу судом, зокрема, звернуто увагу на відсутність у матеріалах справи постанов про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

На переконання суду, сам факт звернення ОСОБА_1 до відповідних органів з підстав вчинення щодо нього психологічного, фізичного насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, але не підтверджує факт того, що ОСОБА_2 вчинив щодо нього домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Оскільки ОСОБА_1 не надав беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства у розумінні Закону, їх системності, а судом не встановлено ризиків настання насильства у майбутньому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Приблизно подібні висновки щодо застосування відповідних норм права були викладені у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2023 року у справі № 676/3259/22 (провадження № 61-10646св22).

На підставі викладеного вище, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-82, 89, 263-265, 350-5, 350-6, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 07.07.2025.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя