Запорізький Апеляційний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Полякова О.З.,

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» (надалі ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА») про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с.2-4), в якому просив суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 139293,73 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 32000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що з 05.11.2018 року він перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» та працював на посаді сторожа КПП. 08.07.2024 року він був звільнений з роботи на підставі ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Позивач, посилаючись на те, що відповідач в порушення вимог ст. 115 КЗпП України в період з жовтня 2019 року по дату звільнення не виплачував заробітну плату в повному обсязі та в день звільнення всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України не виплатив всі належні йому суми заробітної плати.

В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю суду першої інстанції Боєва Є.С. (а.с.33). Ухвалою суду першої інстанції від 16.12.2024 (а.с.36) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2025 року (а.с.41-43) позов позивача у цій справі задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 139293,73 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 32000,00 грн., судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Стягнуто з ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» () на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» у своїй апеляційній скарзі (а.с.47-50) просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В автоматизованому порядку 18.04.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Полякова О.З. (а.с.53). Ухвалою апеляційного суду від 18.04.2025 року (а.с.54) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 24.04.2025 року (а.с.56). Ухвалою апеляційного суду скаргу апелянта залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (а.с.57), які було усунуто у встановлений апеляційним судом строк 02.05.2025 року (а.с.60-66). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 05.05.2025 року (а.с.68), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.69) з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі.

Позивач в особі представника подав апеляційному судувідзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі із додатками (а.с. 83-94).

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с.76-77, 82), всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представникапозивача ОСОБА_1 адвоката Абдуллазаде Ламія Рагіб кизи (а.с.81), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились, за присутності представника позивача ОСОБА_1 адвоката Абдуллазаде Ламія Рагіб кизи (а.с.81).

Самовідводи відсутні, відводів у цій справі не заявлено.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Абдуллазаде Ламія Рагіб кизи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судовими рішеннями є: … рішення, постанови… (ст. 258 ч. 1 п.2,3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст. ст. 115, 116, 117, 233 КЗпП України, ст.ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265, 354 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що з 05.11.2018 року позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» та працював на посаді сторожа КПП. 08.07.2024 року позивач був звільнений з роботи на підставі ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, що підтверджується трудовою книжкою (копія а.с.9-11) та наказом про звільнення № 20 від 04.07.2024 року (копія а.с.12).

Відповідач в порушення вимог ст.115 КЗпП України в період з жовтня 2019 року по дату звільнення щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 08.07.2024 року (на день звільнення ОСОБА_1 ) утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 139293,73 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість по заробітній платі, виданою ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» (а.с.18).

В день звільнення відповідач у порушення приписів ст.116 КЗпП України не виплатив ОСОБА_1 у день його звільнення всі належні йому суми заробітної плати.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

В силу вимог ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч.1 ст. 21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

За змістом ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

В силу вимог ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника належних звільненому сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995. Відповідно до вказаної постанови за розрахунковий період для визначення середньомісячної заробітної плати беруться виплати за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Позивача було звільнено 08 липня 2024 року, отже, середньоденна заробітна плата має обчислюватись виходячи із його заробітної плати без виключення сум відрахування на податки та збори за червень та травень 2024 року та її діленням на кількість відпрацьованих днів за цей період. У довідці про наявну заборгованість, що була видана ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» не вказано розмір заробітної плати за червень та травень 2024 року, але в позовній заяві ОСОБА_1 при обчисленні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виходив з мінімального розміру заробітної плати 8000,00 грн. за місяць та зазначав, що за 4 місяці затримки (з 08.07.2024 по день подачі позову 09.12.2024 року) середній заробіток становить 32000,00 грн., тому просив стягнути з відповідача на його користь саме такий розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Заробітна плата позивача для обчислення середньоденної заробітної плати складає за два місяці (червень-травень 2024 року): 8000,00 грн. х 2 міс. = 16000,00 грн. Кількість робочих днів за вказаний період складає 43 дні (23 робочих дні у травні та 20 робочих днів у червні 2023 року). Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає: 16000,00 грн. : 43 дні = 372,09 грн. Кількість робочих днів затримки виплати з 08.07.2024 року по 09.12.2024 року - на день подачі позовної заяви - складає: за липень (з 08.07.2024 р.) 18 роб. днів + за серпень 22 роб. дня + за вересень 21 роб. день + за жовтень 23 роб. дні + за листопад 21 роб. день + за грудень (до 09.12.2024 р.) 6 роб. днів = 111 роб. днів. Таким чином розмір середнього заробітку за весь період затримки розрахунку складає: 372,09 грн. х 111 роб. днів. = 41301,99 грн.

Однак позивач зазначає, що час затримки становить 4 місяці та просить стягнути 32000,00 грн., тому враховуючи, що суд першої інстанції не міг вийти за межі позову, судом першої інстанції правильно було зазначено, що стягненню підлягає саме заявлена позивачем сума коштів.

Доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача, яку він та його представник вважають такою, що є єдино правильною та єдино можливою.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА»(поштове повідомлення від 07.01.2025 року про вручення відповідачу судом першої інстанції копії ухвали про відкриття провадження у цій справі - а.с. 39) чи представник останнього не надали суду першої інстанції у цій справі у встановлений судом першої інстанції строк протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у цій справі (а.с.36) та взагалі будь-якого відзиву або заперечень проти позову позивача і будь-яких доказів в обґрунтування останніх та, відповідно, у спростування позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА». Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі стороною відповідача ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» апеляційному суду не надані.

Відповідач ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» у суді першої інстанції у цій справі не заперечував проти позову позивача ОСОБА_1 з підстав того, що довідка про розмір заборгованості відповідача перед позивачем за підписом головного бухгалтера ОСОБА_2 на суму заборгованості 139293,73 грн. за період з жовтня 2019 року по липень 2024 року (копія а.с. 18), додана позивачем до його позову у цій справі (копія а.с.18), не є належним доказом останньої, оскільки ця довідка була надіслана на електронну адресу адвоката позивача з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча єдиною і офіційною електронною адресою ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» є е (відповідний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, надавався позивачем ще до його вищезазначеного позову у суді першої інстанції а.с.8), остання також не містить підпису керівника та печатки відповідача.

Проте, цей довід апеляційної скарги відповідача не приймається апеляційним судом до уваги, оскільки юридична особа може мати декілька електронних адрес, у тому числі офіційні та неофіційні, і спростовується наданими стороною позивача апеляційному суду доказами на підтвердження наявності у відповідача саме декількох вищезазначених електронних адрес (витяг з сайту відповідача в Інтернет http://www.zza.zp.ua, де також зазначено декілька електронних адрес останнього та у тому числі та, з якої було надіслано адвокату позивача вищезазначену довідку про заборгованість по заробітній платі на день звільнення та іншу довідку відповідача від 24.06.2024 року про роботу та доходи позивача у відповідача за період з вересень 2023 року по лютий 2024 року з підписами генерального директора Поплавка С.М. та того самого головного бухгалтера - Іоніна Н.А. та печаткою товариства (копія а.с. 93), а саме: та ІНФОРМАЦІЯ_2 в загальному доступі в Інтернет ст. 82 ч. 3 ЦПК України, а.с. 92-93), які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідача, як докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України (позивач останні суду першої інстанції не надавав, оскільки відповідач у суді першої інстанції з цих підстав не заперечував, вперше зазначивши про це у цій справі лише в апеляційній скарзі в апеляційному суді (а.с. 48).

При цьому, відповідач не надав апеляційному суду також доказів того, що головний бухгалтер ОСОБА_2 не мала права видавати адвокату позивача через вищезазначену електронну адресу вищезазначену довідку про заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі з будь-яких підстав та що останню було притягнуто відповідачем до будь-якої дисциплінарної відповідальності за останнє чи відповідач звернувся до правоохоронних органів з приводу підробки вищезазначеної довідки відповідача за підписом його головного бухгалтера тощо.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА»не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України. Також, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України, було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції. За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова апеляційним судом складена 30.06.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Поляков О.З.