У Х В А Л А

02 липня 2025 року

м. Київ

справа № 537/1118/20

провадження № 61-7648ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Самойленка Михайла Олександровича на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 29 травня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики та

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, сплативши за подачу позовної заяви до суду першої інстанції судовий збір у розмірі 8 151,90 грн.

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики, сплативши за подачу зустрічної позовної заяви до суду першої інстанції судовий збір у розмірі

840,80 грн.

19 березня 2021 року рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено.

Визнано недійсним договір позики від 27 жовтня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з часу його укладення.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 840,80 грн.

З рішенням місцевого суду не погодився ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, за подання якої сплатив судовий збір у розмірі 13 489,06 грн.

02 вересня 2021 року постановою Полтавського апеляційного суду рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 19 березня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про задоволення первісного позову.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 27 жовтня 2016 року в розмірі 25 000,00 євро та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 1 822,60 євро.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 21 640,96 грн.

З постановою суду апеляційної інстанції не погодився ОСОБА_2 та оскаржив її в касаційному порядку, подавши до Верховного Суду касаційну скаргу та попередньо сплативши за її подання судовий збір у розмірі 17 985,40 грн.

06 липня 2022 року постановою Верховного Суду постанову Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

09 січня 2023 року постановою Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області

від 19 березня 2021 року змінено в мотивувальній частині відповідно до редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

З постановою суду апеляційної інстанції не погодився ОСОБА_1 та оскаржив її в касаційному порядку, подавши до Верховного Суду касаційну скаргу та попередньо сплативши за її подання судовий збір у розмірі 16 303,60 грн.

19 грудня 2023 року постановою Верховного Суду від касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 09 березня 2021 року у незміненій за результатами апеляційного перегляду частині та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2023 року залишено без змін.

У лютому 2024 року до Полтавського апеляційного суду надійшла заява

ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, в якій заявник просив ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про розподіл нерозподілених у справі судових витрат в розмірі 17 985,42 грн, що складаються з судового збору за подачу касаційної скарги.

29 травня 2025 року додатковою постановою Полтавського апеляційного суду заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 17 985,40 грн.

20 червня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Самойленко М. О. засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 29 травня 2025 року, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про ухвалення судового рішення.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суд не врахував висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 12 квітня 2023 року в справі № 626/133/21, від 19 грудня 2023 року в справі №537/1118/20, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Самойленка Михайла Олександровича на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду

від 29 травня 2025 року.

Витребувати із Крюківського районного суду м. Кременчука Потавської області цивільну справу № 537/1118/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська