Справа № 535/154/25
Провадження № 2/535/226/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

01 липня 2025 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області
у складіголовуючого суддіМальцева С.О.,
за участю секретаря судового засідання Білик Н.О.

Справа № 535/154/25

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ»;

відповідач: ОСОБА_1 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

21 лютого 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» через систему «Електронний суд» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просять стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість Кредитним договором № 2092910 від 02.07.2021 року, в сумі 17 773,25 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 5649,35 гривень; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 121 23,90 грн.

В обґрунтування своїх вимог ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» посилалось на те, що 02 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (надалі також - ТОВ «ЛІНЕУРА Україна») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2092910 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, що передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 6 000,00 грн; дата надання кредиту: 02.07.2021; строк кредиту: 30 днів; валюта: UAН; цільове призначення - на споживчі потреби; стандартна процентна ставка - 1,90% в день.

Позивачем зазначено, що факт отримання коштів позичальником підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 04.03.2024, відповідно до якого 02.07.2021 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 6 000,00 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що є доказом видачі кредитних коштів.

24.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 до договору факторингу № 02-24122001, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Позивачем зазначено, що загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 17 773,25 грн, що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 5 649,35 грн та простроченої заборгованості за процентами 12 123,90 грн.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати.

27 лютого 2025 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача було постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

27 березня 2025 року від представника позивача до суду надійшла заява щодо розподілу судових витрат, за змістом якої, він просив стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн (а.с. 56-58).

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. На адресу місця проживання відповідача судом була направлена судова повістка разом з копіями відповідних документів.

Крім того, відповідача було повідомлено про час та місце судового засідання відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було опубліковане 28.05.2025.

Правом подати відзив на позов відповідач не скористався.

Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу без участі представника ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», проти винесення заочного рішення не заперечували.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом установлено, що 02.07.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2092910 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - Договір), який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора Т140 (а.с. 12-18).

Відповідно до пункту 1.1. Розділу 1 Договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства.

Згідно з пунктами 1.2.-1.3. Розділу 1 Договору передбачено, що на умовах, встановлених Договором Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 6 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.3. Розділу1, строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі-Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за заниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі.

Згідно з підпунктами 1.4.1.-1.4.2. пункту 1.4. Розділу 1, тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка 1,90% в день, знижена процентна ставка 1,90% в день.

Відповідно до підпунктів 1.5.1.-1.5.2. пункту 1.5. Розділу 1, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 24 079,41% річних, за зниженою ставкою 24 079,41% річних.

Згідно з підпунктами 1.6.1.-1.6.2. пункту 1.6. Розділу 1, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 9 420,00 грн, за зниженою ставкою 9 420,00 грн.

Відповідно до пункту 2.1 Розділу 2 Договору кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки Клієнта.

Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2092910 від 02.07.2021 визначена в додатку № 1 до Кредитного договору № 2092910 від 02.07.2021 (а.с. 9).

Крім цього, ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 10-11).

Судом встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом на наступних умовах: сума виданого кредиту: 6 000,00 грн; дата надання кредиту: 02.07.2021; строк кредиту: 30 днів; валюта: UAН; цільове призначення - на споживчі потреби; стандартна процентна ставка - 1,90% в день.

Також встановлено, що факт отримання коштів ОСОБА_1 підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 04.03.2024, відповідно до якого 02.07.2021 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 6 000,00 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що є доказом видачі кредитних коштів (а.с. 30).

24.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-24122001 (а.с. 26-29).

Відповідно до підпунктів 1.1.- 1.3. пункту 1, предметом договору є те, що на умовах, встановлених цим Договором та у відповідності до гл. 73 ЦК України, Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) Права Вимоги за цим Договором, Фактор заміняє Клієнта (Первісного кредитора) у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Фактор має право здійснити наступне відступлення третім особам прав вимоги до Боржників, придбаних від Клієнта за цим Договором, в порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24.12.2021 до договору факторингу № 02-24122001, до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» перейшло право вимоги за договором № 2092910 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.07.2021 боржник ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 17 773,25 грн (а.с. 21).

Позивачем 10 січня 2022 року з метою досудового врегулювання спору на адресу за місцем реєстрації відповідача була направлена вимога про виконання зобов`язання за кредитним договором (а.с. 19).

Відповідно до виписки з особового рахунка за Кредитним договором №2092910 заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» станом на 04.12.2024 в загальному розмірі складає 17 773,25 грн, яка складається з простроченої заборгованості за тілом в сумі 5 649,35 грн та простроченими відсотками в сумі 12 123,90 грн (а.с. 20).

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав ані перед первісним кредитором, ані перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», не сплатив своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками.

З огляду на викладене, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором № 2092910 від 02 липня 2021 року у сумі 17 773,25 грн, яка складається з простроченої заборгованості за тілом в сумі 5 649,35 грн та простроченими відсотками в сумі 12 123,90 грн.

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судом встановлено, що між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений електронний договір №2092910 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.07.2021, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 6 000,00 грн строком на 30 днів.

Як вбачається зі змісту кредитного договору шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором Т140, відповідач прийняв пропозицію укласти договір.

Відповідно до інформації про перерахування суми кредиту ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР», грошові кошти за договором перераховані на картковий рахунок відповідача (а.с. 30).

Також електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т140 відповідач підписав також і паспорт споживчого кредиту (а.с. 10-11).

Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.

Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав повністю, надав відповідачу кредитні кошти у встановленому договором розмірі.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що на заборгованість за кредитом застосовувалася процентна ставка, як це передбачено в умовах кредитного договору та паспорті споживчого кредиту, які підписав відповідач.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав належним чином умови договору, зокрема: ОСОБА_1 не виконав зобов`язання щодо повернення отриманого кредиту за договором №2092910 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.07.2021 у загальному розмірі 17 773,25 грн, а саме: не повернув основну суму боргу в розмірі 5 649,35 грн та не сплатив проценти по кредиту в сумі 12 123,90 грн.

ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на підставі договору факторингу набуло статус нового кредитора за договором №2092910 від 02.07.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, та отримало право вимоги щодо ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним договором.

Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитом та заборгованості за відсотками не виконав ані перед первісним кредитором, ані перед фактором - ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», яке набуло право вимоги за відповідними кредитними договорами на підставі договору факторингу № 02-24122001 від 24.12.2021.

Факт передачі первісним кредитором права вимоги за кредитним договором підтверджується наданим до суду витягом з Реєстру боржників (а.с. 21).

Доказів протилежного відповідачем до суду не надано.

Відповідно до виписки з особового рахунка за Кредитним договором №2092910 заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» станом на 04.12.2024 в загальному розмірі складає 17 773,25 грн (а.с. 20).

Отже, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором №2092910 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02липня 2021 року в розмірі 17 773,25 грн підлягає задоволенню.

Отже, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» підлягає стягненню 2422 грн 40 коп. судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать втрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10500 грн 00 коп.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано до суду копію договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, який укладено ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» з адвокатом Пархомчуком С.В., а також додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 від 27.12.2024 (а.с. 23-25).

Також у позовній заяві позивачем зазначено орієнтовний розмір судових витрат, які включають надання адвокатом послуг (а.с. 4-5), а саме:

- зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та ОСОБА_1 у рамках кредитного договору № 2092910 від 02.07.2021 (1 година 2000 грн 00 коп);

- складення та подання до суду позовної заяви (2,5 години 5000 грн 00 коп);

- інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень щодо процесуального статусу судової справи (1,5 година - 3000 грн 00 коп);

- канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції 500 грн 00 коп, а всього 10500 грн 00 коп.

На підтвердження факту отримання позивачем ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» послуг адвоката та понесених витрат на правову допомогу позивачем надана копія платіжної інструкції № 36915 від 24.03.2025 на загальну суму 10500 грн (а.с. 65), копія рахунку від 24.03.2025 (а.с. 66), акт про отримання правової допомоги від 24.03.2025 на загальну суму 10500 грн (а.с. 60), список згрупованих поштових відправлень від 24.03.2025, з якого вбачається направлення ОСОБА_1 копії позовної заяви з додатками та квитанція про оплату послуг пошти (а.с. 62-64).

Надаючи оцінку клопотанню позивача про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Так, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі наявні підстави для стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» витрат на правничу допомогу, проте у зменшеному до 5 000,00 грн розмірі, що є співмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн, оскільки саме такі суми є співмірними із ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг та підтверджується наданими до суду документами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.526,527,530,611,1054 ЦК України, ст. ст.10-13,81,89,141,263-265,280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №2092910 від 02 липня 2021 року у сумі 17 773,25 грн (сімнадцять тисяч сімсот сімдесят три гривні 25 копійок), що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 5 649,35 грн (п`ять тисяч шістсот сорок дев`ять гривень 35 копійок), простроченої заборгованості за процентами в розмірі 12 123,90 грн (дванадцять тисяч сто двадцять три гривні 90 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,00 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», місце знаходження: Київська область, м. Київ, вул. Кирилівська, 82 оф. 7, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: С.О.Мальцев