Справа № 462/8826/24 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/1391/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

суддів Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Підлужного В.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Мельник Вероніки Сергіївни, представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 31 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 26 745 грн. заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 06 травня 2023 року між ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1201-3491 (в подальшому «Кредитний договір»). Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб у розмірі 6 200 грн. строком на 300 днів зі сплатою відсотків. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором не виконує, в результаті чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 26 745 грн., яка складається з 5 200 грн. простроченої заборгованості за кредитом та 21 545 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами, які і є предметом позовних вимог ( а.с. 1-7).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість у розмірі 5 200 гривень, а також 470 грн. 98 коп. сплаченого судового збору(а.с. 55-56).

Дане рішення оскаржила представниця позивача.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та на неправильне застосування норм матеріального права.

Стверджує, що позивач «жодних штрафних санкцій» відповідачу не нараховував, а предметом позовних вимог є стягнення процентів за користування кредитом, які передбачені Кредитним договором (а.с. 63-76).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою, запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 93-94).

Відповідач подав Відзив на апеляційну скаргу, у якому стверджує, що оскаржуване рішення «є законним та обґрунтованим», оскільки «умови договору є кабальними», а тому просить «залишити в силі рішення суду першої інстанції» (а.с. 102-106).

Клопотань до суду про апеляційний розгляд справи з повідомленням її учасників від останніх також не поступало.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263).

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 31 березня 2025 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5 200 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту ніким не оскаржується, а відтак в цій частині не переглядається.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 21 545 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентамисуд мотивував тим, що «нараховані відсотки за період з 06 травня 2023 року по 16 жовтня 2024 року, підлягають списанню», оскільки 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Колегії суддів вважає, що наведені висновки судом зроблені за неправильного застосування норм матеріального права, виходячи з наступного.

Питання процентів за кредитним договором регламентується статтею 1056-1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, згідно якої розмір (зокрема) процентів визначається саме кредитним договором.

А питання «відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу», а також «сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені)» регламентуються положеннями глави 49 «Забезпечення виконання зобов`язання» та глави 51 «Правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідальність за порушення зобов`язання» ЦК України.

Тобто, як вбачається з наведеного вище, проценти за кредитним договором не є, ні санкцією за порушення зобов`язання (в даному випадку за кредитним договором), ні видом відповідальності за порушення умов кредитного договору, оскільки ці проценти є обов`язковою складовою кредитного договору.

Предметом позовних вимог у даній справі є стягнення саме «процентів за кредитним договором», а не «індексу інфляції» та «трьох процентів річних від простроченої суми», як «відповідальність, визначена статтею 625 цього Кодексу», а також і не «неустойка (штраф, пеня)» за прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року на спірні правовідносини не поширюється.

А у справі № 444/9519/12 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за кредитним договором (тобто у справі з аналогічних правовідносин), Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (пункт 50) прийшла до висновку про те, що «згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором».

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору, а статтею 204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину.

Укладений 06 травня 2023 року Договір про відкриття кредитної лінії відповідач ОСОБА_1 (як позичальник) не оспорював і такий судом недійсним не визнавався: докази про протилежне у матеріалах справи відсутні.

Своїх розрахунків заборгованості перед позивачем за Кредитним договором, які б спростовували розрахунки останнього, відповідач до суду не подав.

Тобто, подані позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог докази відповідачем не спростовано, що є його (а не суду) процесуальним обов`язком.

За наведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а саме: оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1), і що суд апеляційної інстанції, у випадку зміни рішення або ухвалення нового, відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13).

Матеріалами справи стверджується, що позивач в ході розгляду даної справи поніс 6 056 грн. 00 коп. (2 422 грн. 40 коп. + 3 633 грн. 60 коп.) судових витрат у виді сплаченого судового збору (а.с. 10, 91), які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають.

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2025 року 3 028 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідача 26 745 грн. заборгованості за Кредитним договором.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 26 745 грн., що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп. х 250 = 757 000, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 26 745 грн., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Мельник Вероніки Сергіївни, представника Товариства з обмеженою відповідальністю „УКР КРЕДИТ ФІНАНС, задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 31 березня 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „УКР КРЕДИТ ФІНАНС задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (юридична адреса: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, ) заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1201-3491 від 06 травня 2023 року у розмірі 26 745 (двадцять шість тисяч сімсот сорок п`ять) грн. 00 коп., яка складається з: 5 200 грн. простроченої заборгованості за кредитом та 21 545 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (юридична адреса: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, ) 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн. 00 коп. судових витрат.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 04 липня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський ОМ.

Шеремета Н.О.