Справа № 946/9074/24
Провадження № 2/946/802/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила встановити, що частки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. від 28.01.1988 року є рівними та складають по 1/6 частці кожному. А також, просила визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що право власності на спадкове майно не зареєстроване за спадкодавцем у встановленому законом порядку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.06.2025 року закрито підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному проваджені.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 належали 2/3 частини

житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з яких 1/2 частина належала їй на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. від 28.01.1988 року за № 2/281, а 1/6 частина з якої належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. від 28.01.1988 року за № 2/282.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30.04.2020 року, виданого відділом запису актів цивільного стану адміністрації міста Нягані Ханти Мансійкого автономного округу Югри Тюменської області Російської Федерації, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно до статей 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

При цьому право дієздатної фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 та стаття 1234 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно заповіту від 27.06.2018 року посвідченого нотаріусом нотаріального округу міста Нягані Ханти Мансійкого автономного округу Югри Тюменської області Російської Федерації зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 86/19-н/86-2018-2-1409, ОСОБА_2 всю належну їй частину на праві спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних частках по 1/2 частині кожному.

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Осіб, які мають право на обов`язкову частку, відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, після смерті ОСОБА_2 немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Так, як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 , будучи спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 у передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався та разом із спадкодавцем не проживав тому вважається таким, що фактично не прийняв спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України.

В свою чергу, позивач ОСОБА_5 у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 27.08.2020 року, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом.

Таким чином, виходячи з норм діючого законодавства частки співвласників відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. від 28.01.1988 року є рівними та складають по 1/6 частці кожному.

Згідно пункту 9 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Така ж саме позиція викладена у листі Міністерства юстиції України № 8.4-35/18/1 від 23.02.2016 року. Отже, будинки, які побудовані до 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію, не належать до самочинного будівництва і документом, який підтверджує відповідність його будівельним нормам, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами від 25.07.2024 року та Довідки № 1186, виданої КП «ІМБТІ» від 19.08.2024 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 побудований у 1969 році. Об`єкти, побудовані без дозвільних документів відсутні.

Відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право».

Стаття 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлює, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні правом України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майнота право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області від 03.03.2009 року, РНОКПП НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) до Ізмаїльської міської ради Одеської області (місце знаходження: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Незалежності, 62, код ЄДРПОУ 03363772) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити, що частки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. від 28.01.1988 року є рівними та складають по 1/6 частці кожному.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07 липня 2025 року.

Суддя: О.О.Бурнусус