Провадження номер 2-о/741/52/25
Єдиний унікальний номер 741/700/25
РІШЕННЯ

іменем України

30 червня 2025 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С.,

представника заявника Гунька О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Носівська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та встановлення факту родинних відносин між фізичними особами,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року представник заявника адвокат Гунько Олександр Юрійович, представляючи інтереси заявника ОСОБА_1 , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. Вимоги заяви мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_2 . До шлюбу, укладеного 03 червня 1974 року в Горбачівській сільській раді Бобровицького району Чернігівської області, ОСОБА_2 мала прізвище ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, у свідоцтві про право власності на жилий будинок від 20 лютого 1979 року, а також у витязі з рішення виконкому Носівської міської ради від 25 січня 1979 року і в акті закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння записано її дошлюбне прізвище ОСОБА_3 .

Заявник є спадкоємцем ОСОБА_2 як за заповітом, так і першої черги за законом, подав до Носівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі його заяви нотаріусом заведено спадкову справу за № 217/2024. Після ознайомлення з наданими копіями документів установлено, що прізвище спадкодавця ОСОБА_4 , у свідоцтві про народження заявника прізвище матері зазначено ОСОБА_5 , підтвердження про зміну її прізвища не подано. У матеріалах спадкової справи недостатньо інформації для встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Заявникові рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Так, у свідоцтві про народження заявника у графі «Мати» записано: « ОСОБА_6 », у зв`язку з помилкою працівника, який заповнював бланк свідоцтва про народження. ОСОБА_7 в шлюбі із ОСОБА_8 не перебувала.

Встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документа необхідно заявникові для юридичного оформлення його спадкових прав після смерті матері.

Саме тому представник заявника просив суд установити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також факт, що свідоцтво про право власності на жилий будинок від 20 лютого 1979 року, видане на підставі рішення виконкому Носівської міської ради народних депутатів трудящих № 10 від 25 січня 1979 року, на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_7 , належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2025 року в цивільній справі відкрито окреме провадження, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 30 червня 2025 року.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_9 підтримав заяву з підстав, викладених у її змісті, та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Носівської міської ради Чернігівської області Яма С.С. у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада Чернігівської області не заперечує проти задоволення заяви, просить розглянути справу без присутності представника заінтересованої особи.

Суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дала показання, що померла ОСОБА_2 була її сусідкою та проживала зі своїм сином заявником по справі ОСОБА_1 в одному будинку по АДРЕСА_1 . Заявник завжди називав ОСОБА_2 мамою, а вона його сином. ОСОБА_2 померла у 2024 році, заявник та його рідний брат проводили її поховання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дала показання, що заявник є її батьком. ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була його матір`ю, а свідку, відповідно, доводилася рідною бабою. Свідок достовірно це знає. Також свідок дала показання, що у свідоцтві про народження її батька, тобто ОСОБА_1 , було вказано прізвище матері ОСОБА_5 помилково, оскільки її баба ОСОБА_2 із ОСОБА_8 шлюбу не реєструвала та на час народження сина носила своє дівоче прізвище ОСОБА_3 . Запис було внесено автоматично та помилково. Пізніше вона вийшла заміж за ОСОБА_12 та змінила прізвище на ОСОБА_4 . ОСОБА_2 проживала в одному будинку зі своїм сином ОСОБА_13 по АДРЕСА_1 . Фактично ОСОБА_2 та ОСОБА_7 це одна й та ж особа.

Підстав для сумніву в достовірності таких показань свідків у суду немає.

Вислухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1, п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Пунктом 10 вказаної вище постанови визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання свідоцтва про право на спадщину в органах, що вчиняють нотаріальні дії.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Носівка Ніжинського району Чернігівської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 7).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_2 (а. с. 15).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Судом встановлено, що заявник у справі ОСОБА_1 звертався до Носівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , за його заявою нотаріусом відкрито спадкову справу за № 217/2024. У письмовому порядку нотаріус роз`яснила заявникові, що після ознайомлення з наданими документами, які знаходяться в матеріалах спадкової справи, встановлено, що прізвище спадкодавця ОСОБА_4 , у свідоцтві про народження заявника мати зазначена із прізвищем ОСОБА_5 , підтвердження про зміну прізвища не подано. У матеріалах спадкової справи недостатньо інформації для встановлення факту родинних відносин між заявником та спадкодавцем. Нотаріус рекомендувала заявникові звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин (а. с. 16).

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Коломійцівка народився ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_1 вказано ОСОБА_8 , матір`ю ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 9).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Коломійцівка Лосинівського району Чернігівської області (а. с. 10).

ОСОБА_7 станом на 25 грудня 1965 року носила прізвище ОСОБА_3 , що підтверджується копією її трудової книжки (а. с. 11).

03 червня 1974 року ОСОБА_7 уклала шлюб із ОСОБА_14 , після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а. с. 8).

Із копії свідоцтва про право власності на жилий будинок від 20 лютого 1979 року, виданого на підставі рішення виконкому Носівської міської ради народних депутатів трудящих № 10 від 25 січня 1979 року, на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , вбачається, що вказаний документ видано на ім`я ОСОБА_7 (а. с. 15).

Із довідки про технічний стан нерухомого майна КП «Носівське БТІ» № 618 від 20 грудня 2024 року вбачається, що за ОСОБА_7 зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 12).

Копією паспорта заявника ОСОБА_1 підтверджується, що місце його проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 5-6).

У зв`язку з розбіжностями в зазначенні прізвища матері заявник не може підтвердити, що покійна ОСОБА_2 була його матір`ю та була власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , оскільки у свідоцтві про народження заявника вказано прізвище матері ОСОБА_5 , а мало би значитися її дівоче прізвище ОСОБА_3 , оскільки вона ніколи шлюб із батьком заявника ОСОБА_8 не реєструвала.

Отож заявник вимушена була звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт родинних відносин між фізичними особами підтверджується письмовими доказами, які додані заявником до заяви та описані вище, оригінали яких безпосередньо зберігаються в заявника. Крім того, факт родинних відносин між заявником та померлою ОСОБА_2 підтверджено показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , і такі показання свідків повністю узгоджуються з письмовими доказами по справі.

Отже, заявник є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 . Однак, помилково вказане прізвище матері у свідоцтві про народження заявника є перешкодою в оформленні спадкових прав заявника на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_2 .

Крім того, судом установлено, що перешкодою в оформленні заявником спадкових прав після смерті матері на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 є помилка в зазначенні прізвища власника будинку у свідоцтві про право власності на жилий будинок від 20 лютого 1979 року, виданому на підставі рішення виконкому Носівської міської ради народних депутатів трудящих № 10 від 25 січня 1979 року, адже вказаний документ помилково видано на дівоче прізвище матері заявника ОСОБА_3 , хоча станом на 1979 рік вона у зв`язку з реєстрацією шлюбу із ОСОБА_14 мала прізвище ОСОБА_4 (а. с. 8).

Саме тому заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Проаналізувавши перевірені і оцінені судом докази та законодавство, суд переконався, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявленої вимоги, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення юридичного факту належності ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 20 лютого 1979 року на підставі рішення виконкому Носівської міської ради народних депутатів трудящих № 10 від 25 січня 1979 року, зареєстрованого в Ніжинському МБТІ за реєстровим № 5320 від 20 лютого 1979 року. У позасудовому порядку виправити розбіжності в написанні прізвища спадкодавця у вказаному правовстановлюючому документі неможливо.

Указаний висновок суд зробив не тільки виходячи із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), у пункті 78 якого зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».

При винесенні рішення суд бере до уваги те, що встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, адже дозволить йому реалізувати спадкові права після смерті матері. Заявник позбавлений можливості в іншому порядку, крім судового, встановити ці факти.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд робить висновок, що вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 212, 259, 263, 264, 265, 273, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Носівська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та встановлення факту родинних відносин між фізичними особами задовольнити.

Установити факт родинних відносин між фізичними особами, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Установити, що свідоцтво про право власності на жилий будинок, видане на ім`я ОСОБА_7 виконкомом Носівської міської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Носівської міської ради депутатів трудящих № 10 від 25 січня 1979 року та зареєстроване 20 лютого 1979 року Ніжинським МБТІ за № 5320, на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Носівська міська рада Чернігівської області, , місцезнаходження: 17100, Чернігівська область, м. Носівка вул. Центральна, буд. 20.

Повний текст судового рішення складено 30 червня 2025 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА