ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6201/25 Справа № 211/8021/24 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Українська залізниця»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 березня 2025 року, ухваленого суддею Ніколенко Д.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 31 березня 2025 року,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернулась до Довгинцівського районного суду з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на свою користь 12 032,85 грн. недоплаченої частки заробітної плати (надбавки за вислугу років) за періоди з 10.08.2021 по 31.12.2022 (включно), з 01.02.2024 по 31.10.2024.

В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що відповідно до наказу №403/ОС від 06.08.2021 вона з 10.08.2021 прийнята по переводу з Дніпропетровської клінічної лікарні на залізничному транспорту філії «Центр охорони здоров`я» в АТ «Українська залізниця» - фельдшером в СП «Криворізьке локомотивне депо» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця».

Позивачка має загальний безперервний стаж роботи на підприємствах, організаціях, та структурних підрозділах залізничного транспорту станом на 07.11.2024 - 21 рік 7 місяців 7 днів. Відповідно вона має право на надбавку згідно п. 3.1.19. Колективного договору Криворізького локомотивного депо на 2011-2012 роки, який чинний на даний час, яким встановлено, що «Виплату надбавки за вислугу років працівникам депо провадити щомісячно, в залежності від стажу безперервної роботи в галузі, відповідно до «Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам підприємств і організацій залізничного транспорту», затвердженого наказом від 28.12.2001 №743-Ц, зі змінами та доповненнями, і п. 3.1.10., п. 3.1.11. Колективного договору Придніпровської залізниці, у розмірі, зокрема, від 15 до 20 років стажу - 25%, від 20 до 25 років стажу - 30%. З довідок №1030 від 10.12.2024, №965 від 22.11.2024, №956 від 21.11.2024 позивач дізналася про порушення її прав у частині не повної виплати заробітної плати за вислугу років.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивачки недоплачену частку заробітної плати, а саме надбавку за вислугу років за періоди з 10.08.2021 по 31.12.2022 (включно), з 01.02.2024 по 31.10.2024 у загальному розмірі 12 032 (дванадцять тисяч тридцять дві) гривні 85 копійок, стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 березня 2025 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, позивачкою пропущено строк, установлений статтею 233 КЗпП України, оскільки вона звернулась до суду 24 грудня 2024 року з вимогами про стягнення недоплаченої заробітної плати за періоди з 10.08.2021 по 31.12.2022 (включно), та з 01.02.2024 по 31.10.2024, проте, позивачка кожного місяця отримує розрахунок заробітної плати, а отже їй кожного місяця було відомо про виплату нарахованих сум. З урахуванням нової редакції Закону, яка діяла до 18 липня 2022 року та періоду карантину, на який було продовжено строки, визначені ст. 233 КЗпП України, позивачка могла звернутися до суду з позовом щодо виплати недоплаченої частки заробітної плати за безперервну роботу в зазначені періоди протягом тримісячного строку.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом №403/ОС від 06.08.2021 ОСОБА_1 з 10.08.2021 прийнята по переводу з Дніпропетровської клінічної лікарні на залізничному транспорту філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця» - фельдшером у СП «Криворізьке локомотивне депо» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» (а.с. 9-12).

Згідно п. 3.1.19. Колективного договору Криворізького локомотивного депо на 2011-2012 роки, який наразі є чинним (а.с. 17-24), визначено, що виплату надбавки за вислугу років працівникам депо провадити щомісячно, в залежності від стажу безперервної роботи в галузі, відповідно до "Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам підприємств і організацій залізничного транспорту", затвердженого наказом від 28.12.2001 №743-Ц, зі змінами та доповненнями, та п. 3.1.10., п. 3.1.11. Колективного договору Придніпровської залізниці, у розмірі, зокрема, від 15 до 20 років - 25%, від 20 до 25 років - 30%.

Позивачка має загальний безперервний стаж роботи на підприємствах, організаціях, та структурних підрозділах залізничного транспорту станом на 07.11.2024 - 21 рік 07 місяців 07 днів (а.с. 13), а тому має право на надбавку у розмірі, встановленому п. 3.1.19. Колективного договору Криворізького локомотивного депо на 2011-2012 роки.

Разом з тим, відповідачем АТ «Українська залізниця» здійснюється нарахування та виплата позивачу надбавки у розмірі, визначеному п. 1.3. «Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам підприємств і організацій залізничного транспорту» працівникам лікувально-оздоровчих, оздоровчих закладів, закладів фізичної культури і спорту, культурно-просвітних закладів, які утримуються за рахунок основної діяльності залізниць і оплата їх праці провадиться згідно з наказом Укрзалізниці; працівникам дорожніх газет та газети «Магістраль», працівникам ресторанів, кафе, вагон-ресторанів і вагонів-буфетів, робітничих їдалень, буфетів-роздаткових, які передані на баланс підприємств та відособлених структурних підрозділів і оплати їх праці провадиться згідно з наказом Укрзалізниці, викладачам дорожніх технічних шкіл виплата надбавки за вислугу років провадиться після трьох років роботи в розмірі 75% від передбачено п. 1 даного Положення (а.с. 31, 32).

Позивачкою отримано від СП «Криворізьке локомотивне депо» довідку №1030 від 10.12.2024 щодо розрахунку її заробітної плати з серпня 2021 року по листопад 2021 року, з якої вбачається, що надбавка за вислугу років їй нараховувалася у вказаний період у розмірі 20,0% (а.с.14).

ОСОБА_1 також отримала від СП «Криворізьке локомотивне депо» довідку №965 від 22.11.2024 щодо розрахунку її заробітної плати з січня 2022 року по грудень 2022 року, з якої вбачається, що надбавка за вислугу років їй нараховувалася у вказаний період у розмірі 20,0% (а.с.15).

З довідки №956 від 21.11.2024 щодо розрахунку її заробітної плати з січня 2024 року по жовтень 2024 року вбачається, що надбавка за вислугу років позивачці нараховувалася у вказаний період у розмірі 22,5% (а.с.16).

Задовольняючи позовні вимоги позивачки, суд першої інстанції дійшов про неправомірність дій відповідача щодо невиплати позивачці надбавки у розмірі, визначеному п. 1.3 Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам підприємств і організацій залізничного транспорту, а не у розмірі, визначеному п. 3.1.19 Колективного договору Криворізького локомотивного депо на 2011-2012 роки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено КЗпП України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до положень ст. 13 КЗпП України колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Структура заробітної плати визначена ст. 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про оплату праці», договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.

Згідно п. 3.1.19 Колективного договору Криворізького локомотивного депо на 2011-2012 роки, який чинний на цей час встановлено, що "виплату надбавки за вислугу років працівникам депо провадити щомісячно, в залежності від стажу безперервної роботи в галузі, відповідно до "Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам підприємств і організацій залізничного транспорту", затвердженого наказом від 28.12.2001 року № 743-Ц, зі змінами та доповненнями п. 3.1.10, 3.1.11 Колективного договору Придніпровської залізниці, у розмірі від 15 до 20 років стажу - 25 %, від 20 до 25 років стажу - 30 %.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 має загальний безперервний стаж роботи на підприємствах, організаціях, та структурних підрозділах залізничного транспорту 21 рік 7 місяців 7 днів, а тому має право на надбавку у розмірі, встановленому п. 3.1.19 Колективного договору Криворізького локомотивного депо на 2011-2012 роки.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про пропуск позивачкою строку позовної давності для звернення до суду даним позовом, оскільки згідно з ч.1 ст.233 КЗпП України (із змінами, внесеними Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ, який набрав чинності 19 липня 2022 року), працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачці стало відомо про порушення її права щодо встановленої та нарахованої відповідачем надбавки за вислугу років в періоди з 10 серпня 2021 року по 31 грудня 2022 року та з 01 лютого 2024 року по 31 жовтня 2024 року, відповідно до п. 1.3 Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам підприємств і організацій залізничного транспорту, затвердженого наказом від 28 грудня 2001 року № 743-Ц та п. 3.1.11 Колективного договору Придніпровської залізниці, саме з отриманих нею довідок ; №956 від 21.11.2024, №965 від 22.11.2024, №1030 від 10.12.2024.

Отже, саме з цього часу позивачка ОСОБА_1 дізналася про нарахування їй надбавки відповідно до п. 1.3 Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам підприємств і організацій залізничного транспорту та звернулася до суду із позовом 24 грудня 2024 року, тобто в межах тримісячного строку з того часу, коли вона дізналася про порушення свого права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 липня 2025 року.

Головуючий

Судді