ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/8015/24
Провадження № 4-с/362/22/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», суб`єкт оскарження: Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту,

в с т а н о в и в:

25.11.2024 року від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла скарга, в якій просить суд визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк для подачі скарги на бездіяльність державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Зобов`язати Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , який внесено 28.05.2015 за реєстраційним номером 9837782 (спеціальний розділ), на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45065314 від 30.04.2015 Відділом державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції, Київська область.

Вимоги скарги обгрунтовані тим, що в провадженні Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській обл. знаходилось виконавче провадження №45065314 з виконання виконавчого листа №2/362/136/14 від 21.08.2014 виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» боргу в сумі 23 406,65 грн. У даному виконавчому провадженні державним виконавцем 30.04.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все нерухоме майно в межах звернення стягнення. 28.05.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». У подальшому, заявнику стало відомо про наявність обтяження у виді арешту на все нерухоме майно на підставі постанови державного виконавця від 30.04.2015 у виконавчому провадженні №45065314. Перевіркою Єдиного реєстру виконавчих проваджень, не встановлено відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 , боржником вона не значиться, стягувачем повторно виконавчий лист до виконавчої служби не пред`являвся, ТОВ «Вердикт Фінанс» визнано банкрутом та як юридичну особу припинено. Заявник звернувся з клопотанням до Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо зняття арешту з майна, проте виконавчою службою було повідомлено про відсутність правових підстав для зняття арешту з майна. Заявник зазначає, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Заявник зазначає, що про порушення свого права він дізнався 14.11.2024 року, коли отримав лист від Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської обл. Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), датований 30.09.2024 року, а тому строк для подачі скарги пропущено з поважних причин та підлягає поновленню.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2024 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ТОВ «Вердикт Фінанс», Васильківський ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту, було повернуто заявнику без розгляду (а.с. 14-15).

Постановою Київського апеляційного суду від 12.03.2025 року ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2024 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 63-65).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2025 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ТОВ «Вердикт Фінанс», Васильківський ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту залишено без руху.

У встановлений судом строк заявник усунув недоліки.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.04.2025 року відкрито провадження за скаргою, призначено судове засідання. Зобов`язано Васильківський ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) надати до суду належним чином завірену копію виконавчого провадження № 45065314 за виконавчим листом № 2/362/136/14 виданим Васильківським міськрайонним судом Київської області 21.08.2014 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс». (а.с. 112).

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги скарги підтримує та просить задовольнити (а.с. 126-127).

Представник ТОВ «Вердикт Фінанс» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги судом повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги судом повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі (а.с. 124).

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Статтею 447-1 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ч.1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд, дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку, що строк для подачі скарги підлягає поновленню, у задоволенні скарги необхідно відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні ВДВС Васильківського МРУЮ знаходилось виконавче провадження №45065314 при примусовому виконанні виконавчого листа №2/362/136/14 виданого 21.08.2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» боргу в розмірі 23 406,65 грн.

30.04.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Васильківського МРУЮ у вказаному виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 25 797,31 грн. Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с. 88).

28.05.2015 року виконавчий документ повернуто на адресу стягувачу на підставі п .2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 125).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав від 26.08.2024 року щодо майна ОСОБА_1 наявне обтяження накладено арешт на все нерухоме майно в межах суми звернення стягнення 25 797,31 грн. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.04.2015 року у виконавчому провадження №45065314 (а.с. 87).

Листом від 26.05.2025 року Васильківський ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) повідомило, що рішення суду згідно виконавчого листа №2/362/136/14 виданого 21.08.2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» боргу в розмірі 23 406,65 грн. не виконано, виконавчий збір в розмірі 2340,66 грн. боржником не сплачено (а.с. 125).

Щодо поновлення строку для подачі скарги.

Згідно вимог ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою (ч. 2 ст. 449 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ст.123, ч.3 ст.124 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Судом встановлено, що представник заявника 19.09.2024 року подав до Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) клопотання про зняття арешту з майна ОСОБА_3 (а.с. 101-106).

За результатом розгляду даного клопотання, ВДВС надало відповідь від 30.09.2024, яку було направлено на електронну адресу представника заявника 14.11.2024 року (а.с. 106-107).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що заявником з поважних причин не було подано скаргу на дії державного виконавця у визначений Законом строк, а тому такий строк підлягає поновленню.

Щодо розгляду скарги по суті, суд ззаначає наступне.

Умови і порядок виконання судових рішень, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа №2/362/136/14, пред`явлення його до виконання та накладення арешту на майно боржника були врегульовані Законом № 606-XIV, який втратив чинність 05.10.2016 року.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону № 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Аналогічна за змістом норма закріплена у частині першій статті 48 Закону № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року.

Отже, арешт є початковою стадією виконавчого провадження щодо звернення стягнення на майно боржника.

Згідно із частиною другою статті 57 Закону № 606-XIV (у редакції, чинній на момент арешту на майно боржника) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Схожі за змістом приписи містяться у статті 56 Закону № 1404-VIII.

Правовою метою накладення державним (приватним) виконавцем арешту на майно боржника є забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Термін «завершення виконавчого провадження» застосовувався у нормі статті 30 Закону № 606-XIV як узагальнююче поняття процесуальної стадії виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно з статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно з статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно з статтею 48 цього Закону.

У Законі № 1404-VIII (чинний на момент розгляду справи судами) відсутня норма, аналогічна нормі частини першої статті 30 Закону № 606-XIV. Закон № 1404-VIII не містить такого поняття, як «завершення виконавчого провадження», водночас окремо врегульовує виконавчі дії щодо закінчення виконавчого провадження у статті 39 та щодо повернення виконавчого документа стягувачу в статті 37.

Пунктом 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV визначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Аналогічні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу визначені і в подальшому в частині першій статті 37 Закону № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2025 у справі № 2/1522/11652/11 виснувала про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа стягувачу є формами завершення виконавчого провадження, проте вони мають різні правові підстави та відповідно різні правові наслідки.

Закінчення виконавчого провадження є стадією виконавчого провадження і передбачає завершення вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення в межах відповідного виконавчого провадження. Зміст правових підстав для закінчення виконавчого провадження, визначених ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV (ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII), свідчить про об`єктивну неможливість виконати відповідне рішення у примусовому порядку. На відміну від обставин, що зумовлюють повернення виконавчого документа стягувачу, обставини, які є підставою для закінчення виконавчого провадження, не перестануть існувати в майбутньому.

З наведеного слідує і формування наслідків закінченого виконавчого провадження, зокрема, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочато знову, крім випадків передбачених законом (ч. 1 ст. 40 Закону № 1404-VIII).

Водночас ч. 5 ст. 47 Закону № 606-XIV визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (аналогічна норма міститься в ч. 5 ст. 37 Закону № 1404-VIII).

Повернення виконавчого документа стягувачу є процесуальною дією державного (приватного) виконавця, яка вчиняється останнім у випадку, коли внаслідок існування певних обставин або дій чи бездіяльності учасників виконавчого провадження неможливо у примусовому порядку виконати відповідне рішення. Разом з цим повернення виконавчого документа стягувачу не свідчить про неможливість примусового виконання рішення взагалі, а лише про таку неможливість у певний момент. Тобто якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, то останній може повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення.

Наслідки завершення виконавчого провадження визначені статтею 50 Закону № 606-XIV.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 50 Закону № 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Схожі за змістом норми містяться у ч. 1 , 2 ст. 40 Закону № 1404-VIII.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавець чітко передбачив два випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме:

- у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій);

- у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження й у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків.

Правові підстави для повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, у статті 48 Закону № 606-XIV визначались так: виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню) (ч. 1 цієї статті); виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених ч. 1 ст. 47 цього Закону, повертається до органу, який пред`явив виконавчий документ до виконання (ч. 2 цієї статті).

У Законі № 1404-VIII на відміну від Закону № 606-XIV повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, не визначається як окрема підстава завершення виконавчого провадження, а є правовою підставою для закінчення виконавчого провадження (п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII).

Підстави для закінчення виконавчого провадження на момент розгляду цієї справи у суді визначені у частині п. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного (приватного) виконавця не проводяться (Постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 817/928/17, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 569/6234/22).

Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги те, що виконавчий лист №2/362/136/14 виданий 21.08.2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а на момент розгляду вказаної скарги рішення суду виконано боржником не було, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зняття арешту з майна, що було накладено на підставі постанови старшого державного виконавця ВДВС Васильківського МРУЮ від 30.04.2015 року в рамках виконавчого провадження №45065314, відтак подана скарга задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись Закону України «Про виконавче провадження», статтями 4, 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк для подання до суду скарги на бездіяльність державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», суб`єкт оскарження: Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Текст ухвали складено 04.06.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко