Суддя Попова В. О.
Справа № 644/6753/24
Провадження № 2/644/1554/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 червня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Попової В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Плаксій К.А.,

представника позивача адвоката Савченко О.О.

представника відповідача адвоката Дерев`янченка Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова в загальному порядку позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

У С Т А Н О В И В:

Представник позивачки адвокат Савченко О.О. звернулась до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяця для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідно до заповіту від 16.01.2016 заповідачем ОСОБА_3 заповідано ОСОБА_1 належну йому на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,86 га, кадастровий номер :02:001:0166. Спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з початком військової агресії російської федерації та окупації смт. Шевченкове Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області, позивачка ОСОБА_1 протягом встановленого законом строку була позбавлена можливості звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки органи нотаріату та інші державні органи України на окупованій території не працювали. На момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , діяли норми пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». У зв`язку з наявністю розбіжностей в нормативних документах, які регулюють питання строків прийняття спадщини, вона добросовісно помилялась, щодо тривалості строку на прийняття спадщини. 22.07.2024 позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Ништик Л.О. для оформлення спадщини. Нотаріусом було відкрито спадкову справу № 72731217 (номер у нотаріуса 23/2024) та роз`яснено, що ОСОБА_1 пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, у зв`язку зі зміною законодавства. Єдиним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину є дружина спадкодавця - відповідачка ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що відповідачка, яка прийняла спадщину відмовляється надати згоду на її прийняття позивачкою, остання звернулася до суду з вказаним позовом та просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_3

25.10.2024 через підсистему «Електроний суд» відповідач в особі свого представника - адвоката Дерев`янченка Я.Ю. надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Зазначив, що позивачка лише 22 липня 2024 року звернулася до приватного нотаріуса Ништик Л.О., тобто після спливу 2 років та 6 місяців після смерті спадкодавця без поважності причин пропуска встановленого законом 6 місячного строку. Вважає безпідставним мотивування позивачки щодо поважності пропуску строку звернення з відповідною заявою до нотаріуса, оскільки станом на 22.07.2024 року Пункт 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції від 28.04.2022 було виключено на підставі Постанови КМ № 469 від 09.05.2023. Відтак, відповідний пункт Постанови КМУ вже не діяв більше року на час звернення позивачки до нотаріуса.

09.12.2024 через підсистему «Електронний суд» позивач в особі свого представника - адвоката Савченко О.О. надала відповідь на відзив на позовну заяву, в якому наполягала на заявлених вимогах, мотивуючи тим, що добросовісно помилялася щодо тривалості строку на прийняття спадщини. Наведена нею причина пропуску строку для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини є поважною, оскільки вона пов`язана з об`єктивними, непереборними та значущими перешкодами для вчинення цих дій, якими є зміни в законодавстві щодо перебігу строків прийняття спадщини в умовах воєнного стану.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі; призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника позивачки - адвоката Савченко Олени Олександрівни про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ништяк Л.О. копію спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2024 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивачка, відповідачка не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином та своєчасно.

У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Савченко О.О. підтримала позовні вимоги у повному обсязі, наполягала на їх задоволені з підстав, викладених в позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідачки - адвокат Дерев`янченко Я.Ю. позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволені позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20 січня 2022 року, видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Спадкодавцем ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , за життя було складено заповіт від 16 січня 2016 року, посвідчений Печенізькою державною нотаріальною конторою Харківської області.

Після смерті спадкодавця залишився майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,86 га, кадастровий номер :02:001:0166, площею 5,8614 га; кадастровий номер :02:001:0168; площею 0,50 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 2/3 (дві третіх) частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією спадкової справи заведеною приватним нотаріусом Ништик Л.О., № 72731217 (номер у нотаріуса 23/24), 22.07.2024 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка, є донькою спадкодавця - померлого ОСОБА_3 та спадкоємцем 1-ї черги спадкування (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Позивачка звернулася до нотаріуса з метою прийняття спадщини, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та ненадання доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією такої постанови №46/02-31 від 25.07.2024.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

Частинами 1,3 статті 1268ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1статті 1270 ЦК України).

З початку повномасштабної війни законодавцем було запроваджено правило зупинення на весь час дії воєнного стану перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття.

Так, згідно пункту 3постанови Кабінету Міністрів України від 28лютого 2022року №164«Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в первісній редакції від 06 березня 2022 року на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

У подальшому до законодавства були внесені зміни згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 та роз`яснення Міністерства юстиції України від 11 липня 2022 року, за змістом яких перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці.

Постановою Кабінету Міністрів України № 469 від 09 травня 2023 року пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 виключено. Зміни набрали чинності 18 червня 2023 року.

Проте, правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України.

Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина 2статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина 3статті 1272 ЦК України).

Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.

Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25 січня2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22), від 21 червня 2023 року у справі № 175/1404/19 (провадження № 61-5707св23).

Підпунктами 2.1, 2.6 пункту 2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.

В умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу.

За змістом частин 1 та 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями , в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18.

Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Як свідчить тлумачення частини 3 статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19).

Оцінка причин пропуску строку на предмет поважності лежить в площині дискреційних повноважень суду, оскільки базується безпосередньо на наданих сторонами та наявних в матеріалах справи доказах та встановлених в ході судового розгляду обставинах.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17.

Як встановлено судом, спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже останній день шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини припав на 19 липня 2022 року.

Протягом цього часу спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, оскільки вважала, що у зв`язку зі змінами у законодавстві та запровадженням воєнного стану, обмеженням протягом певного часу доступу до державних реєстрів такий строк триватиме до закінчення воєнного стану.

З відповідною заявою до нотаріуса вона звернулась лише у 22.07.2024, тобто з пропуском строку на 2 роки та 6 місяців.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, як зазначалося вище, позивачка є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , отже, за обставинами цієї справи позивачка є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 за заповітом та за законом як спадкоємець першої черги.

Відтак, незалежно від наявності заповіту на його ім`я, позивачка у випадку, якщо бажала би прийняти спадщину після смерті батька, мала можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, як спадкоємець першої черги за правом представлення, що узгоджується з ч. 1 ст. 1266 ЦК України.

Однак, відповідно до обставин справи активні дії щодо прийняття спадщини позивач почала вчиняти після спливу шестимісячного строку, звернувшись 22 липня 2024 року до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Виходячи із досліджених доказів, судом встановлено, що спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач є спадкоємцем за заповітом та мала би звернутись до нотаріальної контори про прийняття спадщини до 19 липня 2022 року включно. Однак належне звернення з заявою про прийняття спадщини відбулось лише 22 липня 2024 року тобто з пропуском 2 років та 6 місяців від гранично допустимого строку у межах 6 місяців.

Судом встановлено, що позивачка у встановлений законом строк не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Позивачка, у встановлений законом строк повинна була подати до нотаріальної контори заяву про таке бажання, проте цього не зробила, пославшись на те, що на території України відбуваються військові дії, та що позивачка керувалася інформацією про необмежний в неї час для прийняття спадщини після закінчення військових дій.

Щодо посилання позивачки на ту обставину, щодо неможливості своєчасного подання заяви про прийняття спадщини як наслідок перебуванням позивачки на окупованій території, суд зазначає наступне, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією громади, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 р. № 309 смт. Шевченкове Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області перебувало в окупації з 26.02.2022 по 08.09.2022. Відповідно з часу припинення окупації з 08.09.2022 позивачці нічого не заважало звернутися у будь-який встановлений законом спосіб з відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Матеріали справи не містять жодного доказу про те, що наявність карантинних обмежень та військової агресії, вплинули саме на пропуск визначеного законом строку.

Згідно з ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії зокрема щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 2.1 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини (у тому числі поштовим зв`язком). Тобто, позивачка мала змогу звернутися із заявою про прийняття спадщини до будь-якого нотаріуса в Україні.

Крім того, відповідно до пункту 3.5 глави 10 Порядку 296/5, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним способом (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Таким чином, позивачка мала можливість направити свою заяву про прийняття спадщини, не посвідчену нотаріально, на адресу будь-якого нотаріуса в Україні і таким чином прийняти спадщину.

У постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21 (провадження № 61-562св23) Верховний Суд виснував, що в екстрених випадках, коли існує ризик пропущення строку для прийняття спадщини, спадкоємець має право направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини електронне повідомлення (аналог телеграми), в якому зазначити про прийняття спадщини, що узгоджується з пунктом 2.1 глави 10 Порядку № 296/5. Відтак, законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому суд виходить з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом можуть бути визнані поважними причинами тільки ті, які свідчать, що у спадкоємця були реальні перешкоди для подання такої заяви.

Судом встановлено, що позивачка на момент смерті батька - ОСОБА_3 , тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала в межах території України і з дня відкриття спадщини до закінчення встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини на території України не зверталася.

Відповідачка ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом фактичного користування, тобто проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (зареєстрована з 15.07.1978 за адресою АДРЕСА_1 ), що є одним із способів прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що позивачкою не надано будь-яких доказів щодо вчинення нею дій, які б свідчили про її волевиявлення про прийняття спадщини після смерті батька, як за межами України, так і на території України у встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому факт перебування позивача за межами України сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, враховуючи відсутність поважних причин, що завадили позивачу звернутися у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини, або інших об`єктивних та непереборних перешкод, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 76-82, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України , суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний теекст рішення складено 16.06.2025.

Суддя В.О. Попова