Справа № 308/2262/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 липня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Собослоя Г.Г.,

суддів: Джуги С.Д.,Мацунича М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2025 року у справі № 308/2262/25 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Житловий комплекс «Скай Сіті» та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОК «Житлово-будівельний кооператив «Житловий комплекс «Скай Сіті» та ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14 лютого 2025 року залишено без руху, у зв`язку з несплатою судового збору та ненадання доказів щодо підстав звільнення від сплати судового збору на підставі п.12 ч.2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір».

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24 лютого 2025 року позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 разом із поданими до неї документами повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що станом на 24.02.2025 позивачем недоліки позову, які зазначені в ухвалі суду, не усунуті.

Не погоджуючись з цією ухвалою, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Апелянт вказує на незаконність винесеного судового рішення, просить його скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт зазначає, що підстав для повернення позову у місцевого суду не було, оскільки із доданої до позовної заяви копії свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_2 вбачається, що остання є малолітньою дитиною, а ОСОБА_1 її батьком, а отже законним представником. При цьому, ані в ухвалу про залишення позовної заяви без руху, ані в оскаржуваній ухвалі, суд не навів жодного мотиву, чому позивач не може бути звільнений від сплати судового збору згідно п. 12 ч.2 ст. 3 та п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленим; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Порядок сплати та розміри ставок збору встановлено Законом України «Про судовий збір».

Пунктом 12 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом (ч.1 ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:

1) довіреністю фізичної або юридичної особи;

2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Звертаючись до суду із позовною заявою ОСОБА_1 , який діяв в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , надав копію свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , тобто її законним представником (а.с.7).

Таким чином, ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , звільнений від сплати судового збору на підставі вищенаведених положень Закону України «Про судових збір», тому помилковими є висновки суду першої інстанції про повернення позовної заяви.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Захист прав та інтересів дитини є одним із найважливіших завдань держави, адже ставлення до дітей, їхніх прав і свобод, повага до їхньої людської гідності як найточніше відображають рівень гуманності й цивілізованості суспільства. Діти є особливо уразливою групою з огляду на їх вік, психічний і фізичний розвиток, потребують спеціального постійного догляду і захисту. Необхідність захисту прав дитини виникає у будь-якому випадку, коли відбувається порушення її прав незалежно від того, чи усвідомлює це сам потерпілий (дитина). Під захистом прав дитини розуміється відновлення порушеного права, створення умов, які компенсують втрату прав, усунення перешкод на шляху здійснення права та інтересів.

Відтак, чи не найважливішу роль у можливості здійснення захисту прав дітей відіграє наявність в особи, яка представлятиме їхні інтереси, можливості отримання безперешкодного доступу до правосуддя.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, приймає їх до уваги та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, відповідно до ч. 1ст. 379 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, ч.1 п.6 ст. 374, 379 , 381, 383 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: