КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

30 червня 2025 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Рейнарт І.М.,перевіривши виконання вимог статей 352, 354, 356 ЦПК України за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мельнікової Ірини Геннадіївни на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації прав, визнання спадщини відумерлою та витребування майна,

встановив:

рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року позов задоволено частково. Повний текст рішення складено 27 березня 2025 року.

На вказане рішення суду 1 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мельнікова І.Г. через електронний кабінет у системі «Електронний суд» подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, яка зареєстрована судом 2 травня 2025 року.

9 травня 2025 року матеріали справи витребуванні з Шевченківського районного суду міста Києва.

Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 23 червня 2025 року.

Однак апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Мельнікова І.Г. долучила квитанцію про сплату судового збору у розмірі 15 765грн, зарахування якого до спеціального фонду Державного бюджету України перевірено.

Однак судовий збір сплачено не у повному обсязі, а в апеляційній скарзі представник відповідачки просить зменшити розмір судового збору за подання апеляційної скарги до 15 765грн, посилаючись на те, що судовий збір суттєво перевищує 5% річного доходу відповідачки за 2024 рік, що підтверджується довідкою про доходи № 0997 3296 9480 4929 від 29 квітня 2024 року, згідно якої дохід ОСОБА_1 у період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить 110 345грн 08 коп.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вирішуючи питання про відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору, майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо, залежно від рівня майнового стану, сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Закон України «Про судовий збір» визначає обов`язок особи, яка звертається до суду за захистом свого майнового, немайнового права та/або обов`язку, здійснити сплату судового збору. Такий обов`язок справляння судового збору є законним фінансовим обмеженням та убезпечує від надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

За змістом практики ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях ЄСПЛ у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений.

Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про

звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Потрібно враховувати, що відповідно до частини першої статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За змістом частин першої, третьої статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

Вирішуючи питання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, суд виходить з того, що у своїй практиці Європейський суд зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд у постанові № 520/8065/19 від 22 травня 2023 року дійшов переконання, що надання доступу заявникам до правосуддя через звільнення від сплати судового збору не буде мати бажаного результату, якщо через відсутність фінансування суди фактично не зможуть здійснювати правосуддя.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Аналіз доводів представника відповідачки про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної свідчить, що вказані обставини не можуть вважатись достатньою підставою для задоволення заяви.

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Мельніковою І.Г. не надано достатніх доказів на підтвердження виключних обставин для зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги. Таким доказами могли б бути документи, що підтверджують наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У підтвердження майнового стану ОСОБА_1 адвокатом Мельніковою І.Г. до апеляційної скарги додана довідка про розмір отриманої відповідачкою у 2024 році пенсії, інші документи, які б свідчили про скрутний матеріальний стан позивачки, не надано.

Таким чином вважаю, що відсутні підстави для зменшення судового збору за подання апеляційної скарги.

Згідно підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання юридичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч.3. ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становив 2 102грн.

Представник відповідачки оскаржує рішення, яким задоволено одну вимогу немайнового характеру, а саме: визнано спадщину відумерлою, та 1 вимогу майнового характеру: витребувано у відповідачки на користь позивача квартиру.

Судовий збір за подання позову, який містить вимогу немайнового характеру сплачений прокуратурою у розмірі 2 102грн, отже судовий збір за подання апеляційної скарги в цій частині становить 2 522грн 40 коп. (2 102грн х150%) х0,8).

Згідно, наявного у матеріалах справи висновку про вартість майна, вартість витребуваної квартири становить 10 191 000грн, судовий збір за подання позову в цій частині прокуратурою сплачений у розмірі 152 865грн (10 191 000 х 150 %), отже судовий збір за подання апеляційної скарги в цій частині становить 183 438грн (152 865грн х 150%) х0,8).

За таких обставин за подання даної апеляційної скарги судовий збір підлягає сплаті у розмірі 185 960грн 40 коп. (2 522грн 40 коп. + 183 438грн), а доплаті підлягає 170 195грн 40 коп. (185 960грн 40 коп. - 15 765грн).

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 необхідно доплатити судовий збір у розмірі 170 195грн 40 коп., а її представнику адвокату Мельніковій І.Г. направити на адресу Київського апеляційного суду документ, що підтверджує доплату.

Одночасно повідомляю реквізити для оплати судового збору:

- розрахунковий рахунок UA0026010

- отримувач коштів ГУК у м. Києві/Солом`янський р-н/22030101

- банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

-

- код банку отримувача 899998

- код класифікації доходів бюджету 22030101.

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України, суддя

ухвалив:

у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Мельнікової Ірини Геннадіївни про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мельнікової Ірини Геннадіївни на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року залишити без руху, надавши представнику відповідачки строк в десять днів з дня отримання копії ухвали для надання документу про доплату судового збору.

У разі невиконання ухвали суду апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута адвокату Мельніковій Ірині Геннадіївні.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя