Справа № 361/5802/25
Провадження № 2/740/1687/25
УХВАЛА

27 червня 2025 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М., перевіривши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу,

установила:

23.05.2025 позивач подав до Броварського районного суду Київської області вказану позовну заяву, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послугу з розподілу природного газу за період з 01.09.2023 по 31.03.2025 у розмірі 4563,64 грн, 3 % річних у розмірі 98,93 грн, інфляційних втрат у розмірі 440,15 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.09.2023 між сторонами укладено типовий договір розподілу природного газу № , предметом якого є надання споживачу (відповідачу) за плату послугу з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , на порушення умов указаного договору боржником не проведена оплата за послугу з розподілу природного газу, внаслідок чого за період з 01.09.2023 по 31.03.2025 утворилася заборгованість у розмірі 4563,64 грн. У зв`язку з несвоєчасною оплатою послуги з розподілу природного газу відповідачу відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 3 % річних у розмірі 98,93 грн та інфляційні втрати у розмірі 440,15 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2025 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області. Ухвалу суду мотивовано тим, що відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1415118 від 26.05.2025 відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а тому вказана справа не підсудна Броварському міськрайонному суду Київської області.

Указана цивільна справа надійшла до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 24.06.2025 та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана головуючому судді Шевченко І. М.

Перевіривши матеріали справи, слід зазначити таке.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Територіальна підсудність це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Статтями 27, 28, 30 ЦПК України врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання (місцезнаходженням) відповідача, підсудності справ за вибором позивача та виключної підсудності.

За загальним правилом територіальної підсудності, яке закріплене в ч. 1, 2 ст. 27 ЦПК України, передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виняток з указаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключна підсудність особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.

У постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Правовідносини між сторонами у вказаній цивільній справі виникли у зв`язку із отриманням відповідачем послуг щодо постачання природного газу до будинковолодіння, яке знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , та несплатою заборгованості за такі послуги, у зв`язку з чим спір має виключну підсудність, тобто повинен розглядатись за місцем знаходження нерухомого майна, а саме будинку, що розміщений у межах Броварського району Київської області, на який поширюється територіальна юрисдикція Броварського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно із ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Разом з цим відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

З урахуванням викладеного, зазначена справа не підсудна Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області, а за правилами виключної підсудності (за місцезнаходженням нерухомого майна) підсудна Броварському міськрайонному суду Київської області.

За таких обставин, справу слід передати за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Керуючись ст. 30 - 32, 259 - 261 ЦПК України, -

ухвалила:

Справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу передати за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя І. М. Шевченко