Провадження № 2/635/474/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Омельник М.М.,

при секретарі судового засідання Сліпченко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області, в якому просить:

- встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , постійно проживав на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 60,20 кв. м, житловою площею 20,0 кв.м, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 04 серпня 1986 року. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Циркунівської селищної ради 05 листопада 1993 року, на підтвердження чого внесено відповідний запис в реєстрову книгу № 3 під реєстровим номером № 751 від 15 листопада 1993 року, що підтверджується копією правовстановлюючого документу на житловий будинок, копією довідки-характеристики від 05 січня 1994 року та довідкою КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації Безлюдівської селищної ради» № 2578 від 03 жовтня 2024 року. ОСОБА_1 , с сином спадкодавця, хоча запис про батька у його свідоцтві про народження відсутній, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 30 липня 1953 року. Його матір`ю є ОСОБА_3 , яка була цивільною дружиною ОСОБА_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 01 червня 2004 року. Відсутність запису про батька у свідоцтві про його народження пов`язана з тим, що його батьки шлюб не реєстрували, при цьому ОСОБА_2 завжди вважав його своїм сином. За час свого життя 01 серпня 1986 року ОСОБА_2 залишив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області та зареєстрований в реєстрі за № 32, відповідно до змісту якого все належне йому майно ОСОБА_2 заповідав ОСОБА_1 .Факт оформлення заповіту та реєстрації його в Спадковому реєстрі підтверджується копією заповіту від 01 серпня 1986 року та копією Витягу про реєстрацію заповіту в Спадковому ресстрі №77806042 від 29.07.2024 року. При цьому у тексті заповіту зазначено, що спадкове майно ОСОБА_2 залишає ОСОБА_1 , який мешкає разом з ним в АДРЕСА_1 , тобто сам спадкодавець підтвердив факт його з ним спільного проживання. Окрім того, зі змісту заповіту вбачається, що він складений за місцем проживання спадкодавця в АДРЕСА_1 . Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 відсутні. Спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 він прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо постійно проживав та був зареєстрований (прописаний) разом з ним у вказаному вище житловому будинку, речі батька перейшли частково в його користування. В паспорті ОСОБА_1 міститься інформація про реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 з 07 січня 1970 року, але вказаний житловий будинок і до цього часу також був його постійним місцем проживання. ОСОБА_1 не було подано заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, але він постійно мешкав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем на час його смерті в житловому будинку по АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим спадщину прийняв у передбаченому законом порядку. ОСОБА_1 довгий час не оформлював належне йому право власності на вказаний житловий будинок, в якому він постійно мешкав та зареєстрований, але саме військова агресія рф проти України стала тим чинником, який підштовхнув його зайнятися оформленням належного йому права власності в порядку спадкування на зазначений об`єкт нерухомості. Так, 24 лютого 2022 року с. Циркуни попало під окупацію військ рф. російські окупанти втратили контроль над селом 7 травня 2022 року. Під час окупації були знищені не лише будинки мешканців, але і багато документів, які зберігалися на території вказаного населеного пункту. В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . Відповідно до постанови державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 05 грудня 2024 року йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після смерті ОСОБА_2 . В постанові державного нотаріуса №2081/02-31 від 05 грудня 2024 року зазначено, що згідно матеріалів спадкової справи №496/2024 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 до державної нотаріальної контори в шестимісячний термін з дня смерті спадкодавця з заявою про прийняття спадщини та (або) про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався. Згідно листа виконавчого комітету Циркунівської сільської військової адміністрації Харківського району Харківської області від 22 липня 2024 року № 01-21/1130 щодо реєстрації місця проживання померлого ОСОБА_2 інформація відсутня, так як внаслідок повномасштабного вторгнення рф на територію України 24 лютого 2022 року територія Циркунівської територіальної громади з 24 лютого 2022 року по 07 травня 2022 року знаходилася в окупації. В результаті окупації, обстрілів та пожеж всі документи було знищено або викрадено, а спадкоємцем інформації на підтвердження місця проживання спадкодавця та сумісного з ним проживання надано не було, місце відкриття спадщини не встановлено, будинкова книга не збереглася, надані заявником документи не дають змоги в повній мірі встановити набуття права власності за життя спадкодавцем ОСОБА_2 на вказаний вище житловий будинок.

Враховуючи викладене ОСОБА_1 звернувся в суд з відповідною заявою.

Рух справи.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2024 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено дату проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 березня 2025 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, за позовною заявою ОСОБА_1 до Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Витребувано у Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області (61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, буд. 4) належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . (спадкова справа № 496/2024).

01 травня 2025 року державник нотаріус Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Т. Мальцева на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 11 березня 2025 року про витребування доказів надала копію спадкової справи № 496/2024.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 травня 2025 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про виклик свідків та справу призначено до судового розгляду по суті.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили факт постійного проживання однією родиною ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адесою: АДРЕСА_1 .

Участь у справі сторін та інших учасників справи.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву в якій прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав.

Представник Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області Кабанец В.О. надав заяву про розгляд справи без участі Циркунівської сільської ради також зазначив, що при прийнятті рішення за позовною заявою ОСОБА_1 покладається на розсуд суду. Проти визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 60,20 кв. м, житловою площею 20,0 кв.м, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за ОСОБА_1 не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ОСОБА_2 , у віці 64 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 49.

За життя, а саме 1 серпня 1986 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: « Все моє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі, що я буду за законом мати право, заповідаю ОСОБА_1 , який проживає разом зі мною в АДРЕСА_1 »., заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Циркунівської сільської ради народних депутатів Харківського району Харківської області Близнюк Н.І., 01 серпня 1986 року, зареєстрований в реєстрі за № 32.

05 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

05 грудня 2024 року державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Мальцевою Т.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З урахуванням наступного. Згідно матеріалів спадкової справи № 496/2024 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , до держнотконтори в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця з заявою про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця ніхто не звертався. Згідно листа виконавчого комітету Циркунівської сільської військової адміністрації Харківського району Харківської області від 22 липня 2024 року за № 01-21/1130 щодо реєстрації місця проживання померлого ОСОБА_2 інформація відсутня, так як внаслідок повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, територія Циркунівської територіальної громади з 24 лютого 2022 року по 07 травня 2022 року знаходилася в окупації. В результаті окупації, обстрілів та пожеж, всі документи було знищено або викрадено, а згідно п. 3.1 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України «право на спадкування здійснюється шляхом прийняття спадщини або її неприйняття», п. 3.3., 3.13, 3.19 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України говорить, що «для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини», «заяви про прийняття спадщини або відмову від їй прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі», «спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї», але підтвердження такої інформації заявником надано не було та місце відкриття спадщини не встановлено. Заявником ОСОБА_1 надано документ на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , який посвідчує право власності свідоцтво про право власності, виданого Циркунівською сільською радою Харківського району Харківської області 05 листопада 1993 року. право власності згідно якого зареєстровано у Харківському міжміському бюро технічної ім`я померлого ОСОБА_2 , а згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а згідно п. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України, «цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент й смерті», тобто подані документи не дають змоги встановити набуття права власності за життя ОСОБА_2 .

Згідно копії паспорта позивача, місце проживання останнього зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 з 07 січня 1970 року.

Згідно свідоцтва про право власності виданого Виконкомом Циркунівської селищної ради 05 листопада 1993 року на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , власником будинку є ОСОБА_2 .

За змістом довідки КП «ХРБТІБСР» від 03 жовтня 2024 року, згідно архівних реєстраційних матеріалів БТІ, станом на 31.12.2012, право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано в цілому за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Циркунівської селищної ради 05 листопада 1993 року. про що внесено відповідний запис в реєстрову книгу №3 під реєстровим № 751 від 15 листопада 1993 року.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

Положеннями ст. 1233, 1234 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини (ст. 1236 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Згідно з пунктами 3.19, 3.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Верховний Суд неодноразово зазначав у спірних правовідносинах, що положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Відповідно до абз.4 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Пунктом 12 частини 1 статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Зі змісту викладеного вбачається, що право звернення до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини виникає у заявника, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами.

Суд виходить з того, що реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

На підставі вищевикладеного суд зазначає, що сама по собі реєстрація місця проживання спадкодавця за іншою адресою на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України про неприйняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини фактично проживав разом зі спадкодавцем у одному будинку за однією і тією ж адресою.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами ; висновками експертів; показаннями свідків (ч.2 ст.76 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 90 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У даній справі встановлено, що позивач є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 за заповітом. На час смерті ОСОБА_2 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_1 .

Факт постійного проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 в житловому будинку по АДРЕСА_1 підтверджується змістом заповіту від 01 серпня 1986 року, складеного ОСОБА_2 , правовстановлюючим документом на житловий будинок на ім`я ОСОБА_2 , копією паспорту ОСОБА_1 , з зазначенням його місця реєстрації, поясненнями свідків.

Разом з цим, відсутність документів на підтвердження місця проживання спадкодавця та сумісного з ним проживання, зокрема будинкової книги, через окупацію с. Циркуни, обстрілів та пожеж, позбавляє позивача можливості встановити факт постійного проживання та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Суд вважає належними доказами показання допитаних свідків, оскільки вони узгоджуються між собою та стосуються обставин, які підлягають доказуванню.

Так, дослідженими судом доказами повністю підтверджується той факт, що ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_2 постійно проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом обґрунтована та підлягає до задоволення.

Щодо судових витрат.

Стосовно здійснення розподілу судових витрат між сторонами у справі, суд вважає, що такі витрати слід покласти на саму позивачку.

Зі змісту положень ст. 2 ЦПК України слідує, що одним із завдань цивільного судочинства є справедливий судовий розгляд. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Циркунівська сільська рада, як відповідач у справі, жодних прав позивача не порушувала та не має жодного відношення до того, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.

Законодавець визначив відповідачами у спадкових справах відповідні територіальні громади не через необхідність захисту прав позивачів у зв`язку з їх порушенням територіальними громадами, а через відсутність інших спадкоємців за законом або за заповітом.

У цій справі Циркунівська сільська рада жодних заперечень щодо задоволення позову не висловлювала та не заявляла своїх прав на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , відтак покладення на Циркунівську сільську раду судових витрат позивача не відповідатиме принципам справедливості та верховенства права.

На підставі викладеного і керуючись 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1233, 1234, 1235, 1236,1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , постійно проживав на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 60,20 кв. м, житловою площею 20,0 кв.м, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Циркунівська сільська рада Харківського району Харківської області, , місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Соборна, буд. 26.

Суддя М.М.Омельник