Справа № 487/3962/25
Провадження № 2-н/487/1222/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Бобрової І.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Бриз Про» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ

встановив:

10.06.2025 представник ТОВ «Управляюча компанія «Николаевдомсервис» - адвокат Кащенко С.О. звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управляюча компанія «Бриз Про» заборгованість за послуги з управління будинків та обслуговування багатоквартирного будинку за період з 01.04.2022 по 31.03.2025 у розмірі 6821,34 грн., так як боржник порушив вимоги ст. 526 ЦК України, оскільки не виконав належним чином зобов`язання відповідно до умов договору та 242,24 грн. витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим згідно з правилами виключної підсудності, визначеними частиною першою статті 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Верховний Суд зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За такого правовідносини щодо надання та оплати житлово-комунальних послуг пов`язані з приміщеннями та будинками для забезпечення умов проживання чи перебування в яких такі послуги і надаються.

Із заяви про видачу судового наказу та доданих матеріалів вбачається, що боржник ОСОБА_1 є споживачем послуг з управління будинків та обслуговування багатоквартирного будинку, що надаються стягувачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, оскільки предметом спору є стягнення платежів на утримання нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , що розташоване на території Центрального району міста Миколаєва, відповідно на нього поширюється виключна підсудність, через що інша підсудність застосуванню не підлягає.

У разі конкуренції правил підсудності (статті 27 та 30 ЦПК України) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Відповідно до частини восьмої статті 165 ЦПК України якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Враховуючи недопустимість порушення правил підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану справу, суд позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, приходжу до висновку, що матеріали заяви ТОВ «Управляюча компанія «Бриз Про» слід передати на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва.

Керуючись статтею 165 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Бриз Про» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ направити за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва для подальшого розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Повне судове рішення складено 27.06.2025.

Головуючий суддя І. В. Боброва