печерський районний суд міста києва
пр. № 2-7387/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про направлення матеріалів справи за підсудністю

30 червня 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва Литвинова І. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту із земельної ділянки,

УСТАНОВИВ:

17 червня 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яку передано судді 19 червня 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами процесуального і матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Вбачається, що предметом позову у цій справі є вимога про зняття арешту, зокрема з об`єкту нерухомого майна - земельної ділянки, площею 0,077 га, за кадастровим номером № :02:002:0268, з цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на ділянці Токарня у с. Яворів Косівського району Івано-Франківської області. Позивач не посилається на наявність будь-якого іншого майна, з якого він просить зняти арешт, накладений на все майно, власником якого є ОСОБА_1 , у межах виконавчого провадження № 35519292 з примусового виконання виконавчого листа № 2575/12, виданого 06 червня 2012 року Печерським районним судом м. Києва за постановою від 10 грудня 2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, прийнятою Печерським відділом державної виконавчої служби.

Як передбачено положенням частини другої статті 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

В пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 42 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК у редакції Кодексу, яка була чинною до набрання чинності Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, за правилами чинного ЦПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Таким чином судом встановлено, що спір між сторонами виник щодо об`єкту нерухомого майна і отже має розглядатися судом за правилами виключної підсудності.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що справа про зняття арешту з об`єкту нерухомого майна, який знаходиться у Косівському районі Івано-Франківської області, підлягає розгляду Косівським районним судом Івано-Франківської області.

Відповідно до частини першої, другої статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно з частиною третьою статті 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-14, 30-32, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту із земельної ділянки, передати на розгляд до Косівського районного суду Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова