Провадження № 2/756/650/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М. М.,

за участю секретаря судового засідання - Тагієва Р.Д.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Фогеля В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ», третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області, про захист прав споживача,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва у порядку цивільного судочинства із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ», третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області, про захист прав споживача.

Позовні вимоги обґрунтовані, серед іншого тим, що позивач є споживачем послуг, що надаються ТОВ «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ», має абонемент вартістю 16141,00 грн. 13.12.2023 позивачем було взято додаткове заняття по плаванню із тренером для доньки, яке коштувало 210,00 грн. Тренер на додаткове заняття не з`явився з незрозумілих причин. Однак, під кінець часу заняття, тренер, який мав його проводити, пройшов повз позивача та дитини без будь-яких вибачень та пояснень причини його відсутності на додатковому занятті з дитиною по плаванню. Після чого, позивач одразу написав заяву відповідачу про повернення коштів та поскаржився адміністрації на таке ставлення. Наступного дня, коли позивач прийшов на заняття за абонементом, йому було повідомлено, що кошти за непроведене заняття з плавання не повернуть. Окрім цього, на абонементному рахунку з`явилась заборгованість за заняття, за яке вже були сплачені кошти, а заняття не проведене. У зв`язку із цим, 31.12.2023 позивачем на адресу відповідача було направлено скаргу та заяву про розірвання договору з поверненням коштів. Листом від 16.01.2024 відповідач повідомив, що під час укладення договору позивач був ознайомлений з усіма умовами Договору, відповідач як виконавець на підставі ст. 525 ЦК України, п.п.5.4, 2.5, 8.3 Договору відмовив у поверненні позивачу грошових коштів за невикористаний період дії Договору. Крім того, позивач звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області з проханням провести перевірку відповідача ТОВ «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ» у зв`язку із порушенням прав позивача. 28.02.2024 була отримана відповідь, відповідно до якої на період воєнного стану, заходи державного нагляду (контролю) у сфері захисту прав споживачів, припинено. Ураховуючи зазначене, позивач просить розірвати договір про надання спортивно-оздоровчих послуг № ПЧН00930099 від 02.06.2023, який було укладено шляхом акцепту Публічної оферти між ним та відповідачем та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 8280,50 грн. та витрати на юридичну допомогу у розмірі 26000,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27.08.2024 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ», третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області, про захист прав споживача. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

23.09.2024 та 26.09.2024 до суду від представника третьої особи Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області через систему «Електронний суд» та поштою надійшли письмові пояснення, у яких, серед іншого, зазначається, що до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області звернувся ОСОБА_1 зі зверненням від 20.02.2024 щодо можливого порушення вимог законодавства про захист прав споживачів ТОВ «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ». Для всебічного та об`єктивного розгляду звернення, встановлення фактичних обставин, що мали місце під час правовідносин ОСОБА_1 з ТОВ «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ», а також реалізації інших повноважень, передбачених законодавством про захист прав споживачів, Головному управлінню необхідно здійснити позаплановий захід державного нагляду (контролю) за місцем провадження господарської діяльності (перевірку). Втім, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» проведення органами Держпродспоживслужби заходів державного нагляду (контролю) у сфері захисту прав споживачів, на період воєнного стану, припинено. Таким чином, здійснення Головним управлінням перевірки дотримання ТОВ «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ» законодавства про захист прав споживачів, у період воєнного стану, не вбачається можливим. Таким чином, Головне управління у зв`язку з позбавленням можливості проведення перевірок під час дії військового стану, не може надати більше інформації стосовно ТОВ «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ», так як перевірка не проводилася.

14.11.2024 на адресу суду від представника відповідача ТОВ «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо заявлених позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову. Серед іншого, зазначається, що відповідач здійснює продаж спортивно-оздоровчих послуг на умовах, передбачених Публічною офертою Договору про надання спортивно - оздоровчих послуг (надалі - «Договір») та його додатків Клубних правил, що розміщено у куточку споживача. Крім того, відповідач здійснює продаж спортивно-оздоровчих послуг на умовах Договору у Мобільному додатку (застосунку) Sport Life, та окремо у офісних та торгівельних приміщеннях на території фітнес клубів відповідача. Публічною офертою Договору Товариство пропонує, керуючись ст.633 ЦК України, необмеженому колу осіб, укласти договір про надання спортивно-оздоровчих послуг, який відповідно до ст. 634 ЦК України являється договором приєднання. На умовах Договору про надання спортивно-оздоровчих послуг між ТОВ «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ» та позивачем (строком дії 365 календарних днів, на умовах категорії Клубної картки «Преміум», типу «Індивідуальна повна клубна картка», підтип: «БР») виконавець зобов`язаний надати Замовнику спортивно-оздоровчі послуги у фітнес-клубі «Спорт Лайф», а саме на підставі п. 1.1. Договору: «1.1. За цим Договором Клієнт доручає, а Виконавець надає спортивно-оздоровчі послуги (далі за текстом - «Послуги») у спортивному клубі «Sport Life» (далі за текстом - «Клуб»), а Клієнт зобов`язується сплатити вартість Послуги та дотримуватися усіх умов цього Договору та усіх додатків до нього. Додатки до Договору є невід`ємними частинами Договору.» 31.12.2024 позивач звернувся до відповідача з вимогою розірвати договір та повернути сплачені кошти. Відповідач керуючись умовами ст. 525 ЦК України, п.п.5.4, 2.5, 8.3 Договору листом від 16.01.2024 відмовив у поверненні позивачу грошових коштів, при цьому, зазначив, що умовами п.1.15 Клубних правил, право позивача на відступлення права вимоги на послуги відповідача на користь третьої особи, шляхом переоформлення Клубної картки на третю особу. Також, зазначається, що позивач жодним чином не обґрунтовує позовні вимоги у частині розрахунку суми повернення коштів за спірним Договором, розрахунок суми позовної вимоги в розмірі 8280,50 грн. відсутній. Щодо доводів позивача про заняття із тренером, зазначається, що відповідач не здійснює найм тренерів у фітнес-клубі та не надає (не забезпечує надання) персональних послуг тренера за окрему плату у якості додаткових послуг. Ймовірно, позивач мав особисту домовленість (з приводу тренування доньки) із тренером, який здійснює індивідуальну діяльність на території фітнес-клубу відповідача, але вказане не має відношення до послуг, які надає відповідач на користь позивача за спірним договором. Крім того, позивачем не доведено жодного факту ненадання чи неналежного надання послуг за спірним договором. Стосовно компенсації витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 26000,00 грн, зазначається, що розмір заявлених вимог є недоведеним та неспівмірним з складністю справи, докази оплати позивачем понесених витрат на правову допомоги, не надано. До того ж, у матеріалах справи відсутні докази, що правова допомога надавалася адвокатом.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 12.12.2024 підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ», третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області, про захист прав споживача закрито, призначено справу до розгляду по суті.

30.12.2024 на адресу суду від відповідача ТОВ «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ» надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Уповноважений представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. При цьому, в матеріалах справи міститься клопотання директора ТОВ «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ» про розгляд справи за відсутності представника відповідача, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Уповноважений представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ» (надалі - відповідач «Виконавець») та ОСОБА_1 (надалі - позивач, «Замовник») укладено Договір про надання спортивно-оздоровчих послуг від 02.06.2023 (надалі - «Договір»), на підставі якого Виконавець надає спортивно-оздоровчі послуги у спортивному клубі «Sport Life» (надалі - «Клуб»).

На підставі укладеного Договору Виконавець зобов`язаний надати Замовнику спортивно-оздоровчі послуги у фітнес-клубі «Sport Life», а саме на підставі п. 1.1. Договору: «1.1. За цим Договором Клієнт доручає, а Виконавець надає спортивно-оздоровчі послуги (далі за текстом - «Послуги») у спортивному клубі «Sport Life» (далі за текстом - «Клуб»), а Клієнт зобов`язується сплатити вартість Послуги та дотримуватися усіх умов цього Договору та усіх додатків до нього. Додатки до Договору є невід`ємними частинами Договору.»

Відповідно до умов п. 2.1. Договору, за цим Договором Виконавець надає Послуги в Клубі згідно категорії та типу обраної Клієнтом Клубної картки (далі за текстом - «Клубна картка»). Категорія Клубної картки визначає доступ Клієнта до конкретного Клубу та конкретних Послуг, що надаються Клієнту. Виконавець надає Клієнтові Послуги за переліком, який відповідає Клубній картці Клієнта. Обсяг і види Послуг наведено у Додатку № 1 Загальні «Клубні правила», зокрема, але не виключно, у п. 1.7. загальних Клубних правил. До Правил відвідування Клубу відносяться: загальні «Клубні правила». «Правила Дитячого Клубу» та «Правила відвідування сквош-кортів», що розміщені на сайті: www.sportlife.ua/uk/rules (далі за текстом - «Правила» чи/або «Клубні правила»).

Відповідно до п. 2.3 Договору, після Акцепту оферти Виконавець надає Клієнтові Клубну картку чи або Клубний браслет, строк дії якої(-го) становить термін, який обирається Клієнтом в ході замовлення Послуг. Відлік строку дії персональної Клубної картки чи/або Клубного браслету Клієнта розпочинається з дня її/його активації. Після закінчення строку дії Клубної картки/Клубного браслету вважається, що Послуги Клієнтом спожиті, а Виконавець надав Послуги належним чином та в повному обсязі. Активація та Автоматична активація Клубної картки Клубного браслету відбувається у відповідності до ст. 4 Додатку № 1 до Договору Загальних «Клубних правил».

Сторонами не заперечується, що позивачем було обрано Клубну карту категорії «ПРЕМІУМ», типу «Індивідуальна повна клубна картка», підтип «БР», строком дії 365 календарних днів.

Відповідно до п. 8.7 Договору: «Цим Клієнт заявляє, що він усвідомлює, що факт укладення цього Договору означає, що:

а) Клієнт свідомо погоджується на всі умови Договору;

б) Клієнт ознайомлений з вартістю Послуг за цим Договором, яка його повністю влаштовує;...» та пп. 1.19. Додатку № 1 «Загальні Клубні правила» до Договору:

«1.19. Укладаючи цей Договір, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з переліком та обсягом Послуг, порядком їх надання, а також з усією інформацією, яка необхідна для повноцінного споживання Послуг у Клубі.».

Як зазначає представник відповідача у відзиві, після укладання Договору, позивач приступив до споживання спортивно-оздоровчих послуг за Договором (надалі - «Послуги»).

Факт споживання послуг виконавця позивачем не заперечується.

Як зазначає позивач, 13.12.2023 ним було оформлено додаткове заняття по плаванню із тренером для доньки, яке коштувало 210,00 грн. Разом з тим, тренер на додаткове заняття не з`явився з незрозумілих причин, у зв`язку з чим позивач написав заяву відповідачу про повернення коштів та поскаржився адміністрації на таке ставлення. Наступного дня, коли позивач прийшов на заняття за абонементом, йому було повідомлено, що кошти за непроведене заняття з плавання не повернуть. Окрім цього, на абонементному рахунку з`явилась заборгованість за заняття, за яке вже були сплачені кошти, а заняття не проведене. З огляду на зазначене, 31.12.2023 позивач звернувся до ТОВ «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ» зі скаргою та заявою про розірвання договору з поверненням коштів.

Листом ТОВ «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ» від 16.01.2024 на звернення ОСОБА_1 від 31.12.2023 останнього було повідомлено, що відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Ураховуючи, що позивач був ознайомлений з усіма умовами Договору, відповідач як виконавець на підставі ст. 525 ЦК України, п.п.5.4, 2.5, 8.3 Договору відмовив у поверненні позивачу грошових коштів за невикористаний період дії Договору.

25.07.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ТОВ «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ» з претензією-вимогою про повернення йому коштів за не надану послугу з додаткового заняття з плавання із тренером та кошти за решту занять з річного абонементу, які ним не були використані, яка була залишена без відповіді та задоволення.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вважає, що в даних правовідносинах має місце порушення його прав, у зв`язку з чим просив розірвати Договір про надання спортивно-оздоровчих послуг від 02.06.2023 та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ» на його користь матеріальну шкоду у розмірі 8280,50 грн.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг, відповідно до ст.ст. 901, 902 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

У статті 651 ЦК України визначені наступні підстави для зміни або розірвання договору.

1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

3. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору є іншою підставою для зміни або розірвання договору за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання, що визначено у ч. 1, 2 ст.652 ЦК України. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно з ч.1 ст.907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно із п.7.3. Договору, договір не може бути розірваний шляхом односторонньої відмови від нього, окрім випадків, визначених у п.3.7.5 ст.3 цього Договору.

Відповідно до п. 2.5 Договору, клієнт погоджується з тим, що у разі, якщо після укладання цього договору та/або після активації придбаної Клубної картки чи/або Клубного браслету Клієнт відмовиться від Договору в односторонньому порядку чи розірве його, кошти, сплачені ним у відповідності до п. 5.1 ст. 5 цього Договору, поверненню не підлягають за винятком умов, передбачених п. 3.7.5 цього Договору.

Згідно із п. 5.4 Договору, передбачено, що кошти, сплачені клієнтом у відповідності до п. 5.1, п. 5.2, ст. 5 цього Договору, поверненню не підлягають. Винятком з цього правила може бути лише умова п. 3.7.5., ст. 3 цього Договору.

Пунктом п. 3.7.5 Договору, визначено, що виконавець має право на власний розсуд відмовити Клієнту в укладенні Договору або ініціювати припинення надання Послуг. У такому разі Виконавець повідомляє Клієнта про припинення надання Послуг, та у разі розірвання Договору Виконавець здійснює пропорційне відшкодування грошових коштів, сплачених у відповідності до п. 5.1 Договору, за вирахуванням (за мінусом) використаного періоду дії Договору. Під час розрахунку суми грошових коштів, що підлягає відшкодуванню, отримані Клієнтом бонуси (у разі їх наявності), в тому числі, але не виключно, у відповідності з п. 1.18 Правил, не враховуються. Сума грошових коштів, що підлягає відшкодуванню у відповідності до даного пункту не може перевищувати 70% (сімдесяти відсотків) вартості Договору згідно п. 5.1 Договору. Використаним періодом дії Договору є період, що розпочинається з дати активації Клубної картки Клієнта згідно зі ст. 4 Правил та закінчується датою прийняття рішення про припинення надання Послуг. У разі розірвання Договору під час дії терміну, що був нарахований у вигляді бонусу у відповідності до п. 1.18 Правил, відшкодування грошових коштів не відбувається. Про припинення надання Послуг Клієнт повідомляється будь-яким зручним для Виконавця способом.

Відповідно до п. 8.3 Договору, якщо клієнт не відвідує клуб, не використовує свою клубну картку або використовує її не у повному обсязі внаслідок вагітності, відрядження, хвороби та/або внаслідок будь-яких інших причин, строк дії Клубної картки не змінюється, дата закінчення строку її дії не переноситься, і, відповідно, грошові кошти, сплачені Клієнтом за цим Договором, поверненню не підлягають, якщо інше не передбачене договором.

Відповідно до ч.1 ст.906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні підприємницької діяльності, відповідає за порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин, їх аналіз свідчить про те, що Клуб несе перед Клієнтом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору у разі наявності його вини. Клуб звільняється від відповідальності за невиконання умов договору, якщо таке невиконання стало в результаті подій, які Клуб не міг передбачити.

Одночасно, слід зазначити, що відповідно до умов Договору, відповідач не надає персональних послуг тренера за окрему плату у якості додаткових послуг.

При цьому, відповідно до п. 3.5.12 Договору, клієнт має право, споживаючи послуги у клубі, знаходячись на території Клубу замовляти персональні послуги у партнерів Виконавця, в тому числі, але не виключно, за допомогою Платформи Виконавця, Мобільному додатку. При цьому Виконавець не несе відповідальності за якість надання таких послуг, оскільки між Клієнтом та Партнером Клубу виникають прямі (договірні) правовідносини. Правовідносини, що виникають між Партнером та Клієнтом не впливають на надання послуг за цим договором, та не являються додатковими послугами виконавця за цим Договором.

Виходячи з викладеного вище, оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні докази у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження обставин, щодо невиконання або неналежного виконання умов договору відповідачем, що між сторонами було досягнуто домовленість щодо надання позивачу послуги з додаткового заняття з плавання із тренером та здійснення такої оплати відповідачу за зазначене заняття. Крім того, не обґрунтовано розмір заявлених вимог та не надано відповідний розрахунок суми позовної вимоги у розмірі 8280,50 грн.

За вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Отже, настання зазначених подій не може розглядатися як підстава для розірвання договору.

Крім того, заявляючи про розірвання укладеного 02.06.2023 договору, позивач не звернув уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом зазначеної норми розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Відповідний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/7981/17, від 18.11.2019 № 910/16750/18, від 16.09.2022 у справі № 913/703/20 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21.

Разом з тим, станом на час прийняття вказаного рішення, договір від 02.06.2023 вже припинив свою дію.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначений процесуальний обов`язок кореспондується і з положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

З аналізу зазначених положень, вбачається, що учасники справи мають передбачені процесуальним законом права та обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, інші доводи сторін не впливають на вищевказані висновки суду.

З огляду на вищевикладене, обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду судом справи, а тому суд вважає позов недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору компенсувати за рахунок держави, інші витрати залишити за позивачем.

Керуючись статтями 2-5, 12-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ», третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області, про захист прав споживача - відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 16.06.2025.

Відомості про сторін:

1. Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 );

2. Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛ ФІТНЕС КОНСАЛТИНГ» (адреса місцезнаходження: Київська область, Бориспільський район, м. Бориспіль, вул. Чикаленка Євгена, буд. 1, );

3. Третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області (адреса місцезнаходження: Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул. Паркова, 34-А, ).

Суддя М. М. Ткач