Справа № 183/4982/23
№ 2/183/640/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,-

в с т а н о в и в :

24 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

1.Стислий виклад позиції позивача

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що 05 квітня 2020 року близько 12 години 30 хвилин він перебував на огороді свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де займався поливом саджанців.

До нього підійшла сусідка ОСОБА_4 , яка почала сваритися, вказувати, що він неправильно посадив саджанці на своїй присадибній ділянці, погрожувала фізичною розправою.

На огороді домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 перебував чоловік ОСОБА_4 ОСОБА_3 , який схопив граблі, підійшов до нього, почав нецензурно лаятися, виривати саджанці, при цьому - погрожував ударити його граблями.

ОСОБА_1 зазначив, що коли він повернувся, щоб перекласти поливну трубу, ОСОБА_3 наніс йому один удар металевою частиною граблів у потиличну частину голови зліва.

Від удару він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, до нього підбігли дружина ОСОБА_5 та сусід ОСОБА_6 , які допомоги зайти у двір та викликали швидку медичну допомогу.

Позивач у позові посилався на те, що його доставили до КП «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування», він проходив стаціонарне лікування, що підтверджується довідкою КП «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування» від 10.04.2020 № 137.

Період лікування включав комплекс медичних витрат на лікування, які підтверджуються фіскальним чеком від. 06.04.2020 р. № 0034.

Загальний розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дій відповідача складає 3 095,58 грн.

Згідно висновку судово-медичного експерта від 16.04.2020 № 168, йому було завдано тілесні ушкодження у виді забійної рани та забою м`яких тканин (гематоми) в потиличній області голови зліва, струсу головного мозку, які у сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я на строк, що перевищує 6-ть днів, але менше 21-го дня, заподіяні тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею.

За фактом нанесення йому тілесних ушкоджень 02.05.2020 року Новомосковським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000670 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

02 грудня 2020 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

11 квітня 2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2020 року № 0000670 за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Таким чином, шкода, завдана вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_3 не відшкодована.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві також зазначив, що окрім фізичної і майнової шкоди, діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, які спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання, спогади, насторога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблеми одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакційні замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.

Наслідки нанесених йому тілесних ушкоджень турбують його і у даний час, продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болів в голові, порушення серцевого ритму, обмеження фізичної активності.

У зв`язку з наведеним, у позовній заві Сядро С.Л., посилаючись на норми ст.ст. 16, 23, 1166, 1167, 1168, 1195 ЦК України, просив суд:

-стягнути з ОСОБА_3 на його, ОСОБА_1 користь на відшкодування завданої майнової шкоди 3 095,58 грн.;

-стягнути з ОСОБА_3 на його, ОСОБА_1 користь на відшкодування завданої моральної шкоди 15 000,00 грн.

2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 не звертався до суду з відзивом на позов.

3. Рух справи та процесуальні дії у справі.

24 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Ухвалою суду від 25 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

11 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в новій редакції, згідно якої усунув недоліки первісної заяви.

Ухвалою суду від 11 травня 2023 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2023 року закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.

4.Судовий розгляд

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 16.01.2025 р. позов підтримав у повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити вимоги, у подальшому звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності..

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Волок Ю.В. позов не визнала, посилаючись на те, що ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не спричиняв.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 є її чоловіком, позивач ОСОБА_1 сусід, відносин з ним ніяких. 05.04.2020 року о 07 годині ранку до них додому заїхав син, ОСОБА_7 , який разом з чоловіком ОСОБА_3 на тракторі поїхали працювати, вони надавали послуги з дискування присадибних земельних ділянок мешканцям села. Її чоловік приїхав додому лише ввечері о 20:00 годині. Вона запам`ятала зазначені події, бо у чоловіка 06.04.2020 був день народження. У цей день вона була на огороді, близько 11-00 години робила зауваження сусіду ОСОБА_1 з приводу того, що останній посадив дерева ближче 1 метра до її земельної ділянки, у відповідь ОСОБА_1 став кричати, ображав її. Їй нічого не відомо з приводу нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що відповідач ОСОБА_3 є його батьком, позивач ОСОБА_1 живе по сусідству з батьками, відносин з ним ніяких не підтримує. Йому відомо, що у його батьків погані відносини з ОСОБА_1 оскільки він збудував туалет під вікнами будинку батьків, ОСОБА_1 постійно скандалить, лається. 05.04.2020 року приблизно о 07-00 годині він приїхав до батька, забрав його, вони разом працювали на тракторі МТЗ-Білорусь надавали послуги з дискування присадибних земельних ділянок мешканцям села, працювали приблизно до 20-00 години. Йому нічого не відомо з приводу нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

5.Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 11 квітня 2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2020 року № 0000670 за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності

Також, у відповідності до ухвали суду від 11 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 залишено без розгляду.

У відповідності до ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року, ОСОБА_3 обвинувачувався у тому, що 05 квітня 2020 року приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 знаходився на городі свого домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де займався поливом саджанців. У вказаний час до ОСОБА_1 підійшла сусідка ОСОБА_4 з якою у нього на протязі довгого часу склалися неприязні відносини та почала погрожувати фізичною розправою. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відбувся словесний конфлікт. Вказаний конфлікт між своєю дружиною ОСОБА_4 та сусідом ОСОБА_1 почув ОСОБА_3 , у якого виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , реалізуючи який одразу, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно о 12 годині 31 хвилині ОСОБА_3 , знаходячись на городі свого домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, схопив у руки граблі, підбіг ззаду до свого сусіда ОСОБА_1 , який у вказаний час знаходився у себе на городі, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та поливав саджанці, та наніс металевою частиною граблів один удар у потиличну частину голови зліва. Від нанесеного удару ОСОБА_1 втратив свідомість та впав на землю.

Внаслідок умисних противоправних дій, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_1 тілесні ушкодження у виді забійної рани та забою м`яких тканин (гематом) в потиличній області голови зліва, струсу головного мозку, які у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, на строк перевищуючий 6-ть днів, але менше 21-го.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Згідно висновку судово-медичного експерта від 16.04.2020 № 168, ОСОБА_1 було завдано тілесні ушкодження у виді забійної рани та забою м`яких тканин (гематоми) в потиличній області голови зліва, струсу головного мозку, які у сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я на строк, що перевищує 6-ть днів, але менше 21-го дня, заподіяні тупим твердим предметом зх. обмеженою контактуючою поверхнею.

Встановлено, що внаслідок зазначених подій ОСОБА_1 з 05.04.2020 по 10.04.2020 перебував на стаціонарному лікуванні Комунального підприємства «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування», що підтверджується довідкою від 10.04.2020 № 137.

Згідно Виписки з медичної карти хірургічного відділення (стаціонарного) хворого № 2003 від 10.04.2020 р., ОСОБА_1 з 05.04.2020 по 10.04.2020 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Комунального підприємства «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування», діагноз: ЗЧМТИ, СГМ. Пизначено лікування: фіз.раств.; л-лизина єсцинат; кетонал; метоклопрамид; глицин.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період перебування у медичному закладі, а саме 04.04.2020 р. придбав медикаменти, які призначені лікарем на загальну суму 3 095,58 грн., що підтверджується фіскальним чеком від. 06.04.2020 р. № 0034.

6.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

6.1 Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК (в редакції закону 2004 року), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

6.2 Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

6.3 У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме, 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 3. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. 4. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

У відповідності до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 1 статті 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

6.4 Приписами ст. 23 ЦК України визначено, що:

1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 1168 ЦК України передбачено: 1. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

7.Висновки суду.

Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до нижченаведеного.

7.1 Суд критично оцінює позицію відповідача ОСОБА_3 , який не визнав позов, також, критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , які посилалися на те, що 05.04.2020 р. відповідача ОСОБА_3 взагалі не було вдома та на присадибній земельній ділянці.

Як зазначалося вище, встановлено, що 11 квітня 2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2020 року № 0000670 за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно зазначеної ухвали суду, ОСОБА_3 під час розгляду кримінального провадження просив суд закрити кримінальне провадження стосовно нього, останньому роз`яснено, що закриття провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою обставиною.

Незважаючи на невизнання своєї провини, під час розгляду судом кримінального провадження ОСОБА_3 не скористався своїм правом на продовження розгляду кримінального провадження по суті та доведення відсутності своєї провини у даному кримінальному правопорушенні.

Так, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

За таких обставин під час розгляду у порядку цивільного судочинства позову особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, не підлягають доведенню обставини самого кримінального правопорушення, оскільки у відповідності до частини шостої статті 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено ухвалу в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

У такому разі, у справах про цивільно-правові наслідки кримінального правопорушення, які розглядаються у порядку цивільного судочинства, підлягає доведенню розмір завданої майнової, моральної шкоди, яка завдана особою, стосовно якої постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження і звільнення від кримінальної відповідальності.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Воловік проти України, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 398/571/15-ц (провадження № 61-1059св20) зроблено висновок про те, що звільнення від кримінальної відповідальності в контексті розглядуваного правового інституту не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими.

У постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 346/4425/18 (провадження № 61-7008св21) зроблено висновок про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України є нереабілітуючими обставинами, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяну з його вини матеріальну шкоду.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року в справі № 367/6377/17 (провадження № 61-975св23).

У постанові Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 531/2332/14-к (провадження № 51-3007км18), зроблено висновок про те, що у разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у пункті 1 частини другої статті 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2021 року у справі № 644/7193/17 (провадження № 51-2271км21), зазначено, що зважаючи на те, що Верховний Суд погодився з висновком апеляційного суду щодо необхідності звільнення від кримінальної відповідальності особи на підставі статті 49 КК та закриття щодо неї кримінального провадження, цивільний позов потерпілої особи про стягнення моральної шкоди слід залишити без розгляду. Залишення позову без розгляду не перешкоджає потерпілій звернутися з цим позовом в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у пункті 1 частини другої статті 284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Аналогічні висновки щодо подібного правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к, від 15 травня 2019 року у справі № 617/609/15-к, від 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к, від 10 червня 2021 року у справі № 640/11750/17, від 11 листопада 2020 року у справі № 455/229/17, від 27 травня 2021 року у справі № 577/977/19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України не є реабілітуючою підставою, а тому, потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства.

7.2 Судом встановлено, що у зв`язку з вчиненим відносно ОСОБА_1 кримінальним правопорушенням останньому завдано майнової шкоди, яка полягає у тому, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я він змушений був купувати медикаменти, що підтверджується фіскальним чеком від 06.04.2020 р. № 0034 на загальну суму 3 095,58 грн.,

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині відшкодування завданої майнової шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

7.3 Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 довів наявність спричинення йому моральної шкоди; а саме довів наявність протиправність поведінки відповідача ОСОБА_3 ; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою ОСОБА_3 , та її результатом - моральною шкодою; довів наявність вини відповідача, як завдавача моральної шкоди.

Суд приходить до висновку, що діями відповідача ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 у зв`язку з вчиненням відносно нього кримінального правопорушення, спричиненням тілесних ушкоджень було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього.

Як зазначалося вище, позивачем заявлено вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000,00 грн.

Водночас, суд, з урахуванням характеру правопорушення, тяжкості завданих позивачу тілесних ушкоджень, глибину його фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей та позбавлення його можливості їх реалізації, з урахуванням принципу розумності і справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення вимог у цій частині та визначає розмір компенсації моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Враховуючи наведене, позовні вимоги у частині відшкодування завданої моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

8.Судові витрати

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 було заявлено вимоги про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, він був звільнений від сплати судового збору за подання зазначеного позову.

Враховуючи наведене, з відповідача ОСОБА_3 на користь держави належить стягнути судові витрати у справі у розмірі 1 073,60 грн.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 104, 112, 113 СК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди 3 095,58 грн. (три тисячі дев`яносто п`ять грн. 58 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди 10 000,00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у справі у розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.).

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Судове рішення проголошене 27 червня 2025 року.

Суддя Д.І. Городецький