Справа № 645/2376/23
Провадження № 2/645/38/25
06 червня 2025 року м. Харків
Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Мартинової О.М.,
секретар судових засідань Кривченко Т.В.,
представника позивача адвоката Лаєвської М.Л.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем та визнання права власності у порядку спадкування за законом, -
02.06.2023 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Лаєвської М.Л., звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на час її смерті. Крім того, просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки квартири по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалася на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є повноправними братами, народилися від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Позивач з батьками проживали у трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка була приватизована в 1999 році. Між співвласниками не було домовленості про розмір частки кожного власника у праві спільної власності, відсутнє судове рішення про визначення часток, а тому частки співвласників квартири є рівними - по 1/3 частки у кожного. До 2001 року ОСОБА_1 був зареєстрований у спірній квартирі, після чого проживав та був зареєстрований разом з дружиною за адресою: по АДРЕСА_2 . Батько сторін ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 . Спадщина була прийнята дружиною померлого, оскільки вона постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем та не відмовилася від спадщини. Діти померлого не претендували на вказану частку, оскільки вважалося, що після смерті обох батьків квартира буде успадкована в цілому. При цьому представник вказала, що право власності на отриману у спадщину після смерті чоловіка 1/3 частину квартиру не реєструвалося, свідоцтво про право на спадщину не отримувалася. Після смерті ОСОБА_4 мати сторін потребувала постійної допомоги, оскільки досягла похилого віку - 80 років, мала труднощі з пересуванням, поганий зір та пам`ять, і загальний стан здоров`я не дозволяв залишати її саму. За рік до смерті матері ОСОБА_1 остаточно переселився до спільної квартири разом з дружиною, доглядав мати, надавав їй фізичну та матеріальну допомогу, сплачував комунальні платежі, послуги інтернету та телебачення. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . При цьому, ОСОБА_1 оформлював всі необхідні документи, займався організацією поховання, отримував грошову допомогу на поховання. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина - 2/3 частки квартири АДРЕСА_3 , з яких 1/3 частка отримана у порядку приватизації, 1/3 частка - отримана у порядку спадкування після смерті чоловіка. Після початку активних бойових дій в м. Харкові, ОСОБА_1 залишався в Харкові, нотаріуси в м.Харкові майже всі були відсутні. У березні 2022 року позивач звернувся до нотаріуса, якого вдалося знайти, з приводу спадкування. Постановою приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу Харківської області Ганьшиної О.Ю. від 18.05.2023 року вих. № 176/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність доказів проживання зі спадкодавцем на час її смерті. Єдиними спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проте останній не проживав із померлою, до нотаріальної контори не звертався та не приймав спадщину. В зв`язку з зазначеними обставинами ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду з зазначеним позовом.
Ухвалою суду від 12.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім того, витребувано докази у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиної О.Ю.
Ухвалою суду від 19.12.2023 року витребувано з Департаменту реєстрації Харківської міської ради докази.
Ухвалою суду від 19.06.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Крім того, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків.
Ухвалою суду від 05.12.2024 року повернуто на стадію підготовчого провадження у вищезазначеній справі, залучено в якості співвідповідача - Харківську міську раду, витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиної О.Ю. належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також інформацію щодо підстав відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про прийняття спадщини.
17.01.2025 року до суду від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиної О.Ю. надійшли витребувані докази.
Ухвалою суду від 10.02.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Крім того, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Лаєвська М.Л. позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в ній вимог та просили їх задовольнити, просили винести заочне рішення.
Відповідачі ОСОБА_2 та представник Харківської міської ради в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не подавали, будь-яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило.
Будучи обізнаними про розгляд справи судом, відповідачі відзиву зі своїми запереченнями та жодних доказів не подали, а тому розгляд справи здійснений судом на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи.
Зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.
Зокрема, у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Так, судовим розглядом встановлено, що 17.07.1982 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 17.07.1982 року (а.с. 11).
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 12.02.1961 року, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 13).
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 28.11.1972 року, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 12).
Зі змісту свідоцтва про право власності на житло реєстраційний № НОМЕР_4 від 22.01.1999 року вбачається, що ОСОБА_4 та члени його сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дійсно мають на праві спільної сумісної власності квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира приватизована згідно ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 65,0 кв.м. (а.с. 14)
Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 виданий на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 15-16).
Між співвласниками не було домовленості про розмір частки кожного власника у праві спільної власності, відсутнє судове рішення про визначення часток, а тому частки співвласників квартири є рівними по 1/3 частки у кожного.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 28.09.2018 року (а.с. 17).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, що складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 .
Станом на час смерті ОСОБА_4 спадкоємицями за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, буди дружина померлого ОСОБА_3 та його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Спадщина була прийнята дружиною померлого ОСОБА_3 , оскільки вона постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем та не відмовилася від спадщини. Право власності на отриману у спадщину після смерті чоловіка 1/3 частину квартиру не реєструвалося, свідоцтво про право на спадщину не отримувалося.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 15.02.2022 року (а.с. 18).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина 2/3 частки квартири АДРЕСА_3 , з яких 1/3 частка отримана у порядку приватизації, 1/3 частка отримана у порядку спадкування після смерті чоловіка.
Зі змісту постанови приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу Харківської області Ганьшиної О.Ю. вих. № 176/02-31 від 18.05.2023 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання якої на день смерті було зареєстровано за адесою: АДРЕСА_1 . 17.05.2023 року до приватного нотаріуса звернувся ОСОБА_1 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка була зареєстрована у книзі обліку і реєстрації Спадкових справ за №125. Після перевірки у Спадковому реєстрі наявності заведеної спадкової справи встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою №72498226 від 17.05.2023 року. Тому 17.05.2023 року приватним нотаріусом була заведена спадкова справа №47/2023 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі №72498265 від 17.05.2023 р.). Заяв про прийняття, відмову від спадщини або видачі свідоцтва про право на спадщину від інших спадкоємців не надходило, свідоцтв про право на спадщину не видавалося. Після перевірки у Спадковому реєстрі наявності заповіту/спадкового договору виявлено не було, що підтверджується інформаційною довідкою №72498281 від 17.05.2023 року (а.с. 19-20)
Як вбачається зі змісту витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №72498264 від 17.05.2023 року приватним нотаріусом заведено спадкову справу №47/2023 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 21).
Відповідно до декларації №0001-8Х2Е-ХХ00 від 19.05.2020 року ОСОБА_3 з сімейним лікарем від 19.05.2020 року, вбачається, що довіреною особою зазначений ОСОБА_1 (а.с. 176).
Зі змісту відповіді ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП від 07.01.2025 на адвокатський запит, вбачається, що 13.02.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , де раптово померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було викликано поліцію, пояснення за місцем смерті ОСОБА_3 надавав ОСОБА_1 , який мешкає за вказаною адресою (а.с. 175 зворотна сторінка).
На ім`я ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг інтернету (особовий рахунок НОМЕР_7 ), оплату послуг інтернету протягом листопада 2021 року по січень 2022 року здійснював ОСОБА_1 , що підтверджуються квитанціями (а.с.177-179).
Згідно змісту додаткової угоди про електронний документообіг за допомогою Системи ЕДО на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства «Харківобленерго» до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії №І-0248С від 01.01.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та «АТ Харківобленерго» вбачається, що місцезнаходження споживача ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_1 (а.с. 176-177).
17.05.2023 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиною О.Ю. за заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 , заведена спадкова справа за №47/2023 після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №72498265 від 17.05.2023 року, а також матеріалами спадкової справи.
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №72498226 від 17.05.2023 року, а також інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №72498281 від 17.05.2023 року, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні, а також за життя ОСОБА_3 заповіт не складала, спадковий договір не укладала.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що 12.08.1995 року її донька одружилася з ОСОБА_1 та спочатку проживали за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьками чоловіка - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Потім подружжя проживало за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_4 , який помер у вересні 2018 року, подружжя переїхало проживати до ОСОБА_3 , оскільки остання хворіла та потребувала стороннього догляду та проживали до її смерті. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , її похованням займався ОСОБА_1 . При цьому вказала, що у березні 2022 року був приліт ракети в їхній будинок, після чого вони виїхали із вказаної квартири.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона мешкає по сусідству в квартирі АДРЕСА_4 . Родину ОСОБА_7 знає з дитинства, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мешкали в квартирі АДРЕСА_5 . Після смерті ОСОБА_4 , який помер в вересні 2018 року, ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною переїхали проживати до матері ОСОБА_3 , яка була в похилому віці та тяжко хворіла. При цьому свідок вказала, що вона постійно бачила ОСОБА_1 та спілкувалася з ним. Окрім того, зазначила, що була в квартирі ОСОБА_7 один раз на тиждень. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , її похованням займався ОСОБА_1 . Разом з тим, зазначила, що 07.03.2022 року в будинок був приліт ракети, після чого вони виїхали із вказаної квартири.
Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, показання останніх підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
З копій квитанцій, наданих стороною позивача, вбачається, що ОСОБА_1 здійснював оплати за надані комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 .
Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Згідно ст. 1216 ЦК України (2004 р), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Крім того згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо на протязі терміну, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилаються сторони, давши оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позові, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Суд, на підставі наданих позивачем доказів достовірно встановив, що факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час її смерті.
Відповідач ОСОБА_2 , який є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину не приймав та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався.
Вказані обставини відповідачами не спростовані і доказів того, що ОСОБА_3 фактично не мешкала разом із ОСОБА_1 у кв. АДРЕСА_3 , суду не надано.
Таким чином, позивач ОСОБА_1 довів належними та допустимими доказами факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на день її смерті. Отже, вимоги позивача про встановлення юридичного факту необхідно задовольнити.
Щодо позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
На спадкові правовідносини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , поширюються норми ЦК України.
Відповідно до ст. 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У розумінні ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийнята спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Зважаючи на встановлені обставини справи, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, який вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час її відкриття постійно проживав разом із спадкодавцем, та не заявляв про відмову від спадщини. Докази про інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину або претендують на неї, в матеріалах справи відсутні.
Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування.
Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.
Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. У даній справі перешкодою була відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії обраний позивачем спосіб захисту є належним, а отже позов в частині визнання права власності на спадкове нерухоме майно також підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 10-13, 81, 89, 141, 259,263-265,268,280-283 ЦПК України, ст. 1216, 1217, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем та визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час її смерті.
Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_3 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідачами протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП не відомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .
Суддя О.М. Мартинова