Справа № 169/1006/23 Провадження № 22-з/802/63/25 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О. В.
Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2025 року місто Луцьк
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І. ,
суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,
секретар судового засідання Власюк О. С.,
з участю прокурора Рішка А. В.,
представника третьої особи Солдатової А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Ковельської районної державної адміністрації про скасування розпорядження, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , поданою від її імені представником ОСОБА_3 на рішення Турійського районного суду Волинської області від 09 квітня 2024 року,
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2023 року прокурор звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив:
визнати незаконним та скасувати пункт 2 частини першої розпорядження Турійської районної державної адміністрації від 21 серпня 2014 року № 197 «Про затвердження проектів землеустрою та надання
у власність земельних ділянок»;
усунути перешкоди державі у здійсненні права користування
та розпорядження земельною ділянкою, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути у власність її державі в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації.
Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 09 квітня 2024 року позов було задоволено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 від імені відповідача ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові, а також стягнути з позивача судові витрати (т.2 а.с.67-83).

При першому перегляді апеляційним судом оскарженого судового рішення постановою Волинського апеляційного суду від 30 липня 2024 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану від її імені представником ОСОБА_3 було задоволено, рішення Турійського районного суду Волинської області від 09 квітня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в позові відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19 березня 2025 року ухвалену постанову Волинського апеляційного суду від 30 липня 2024 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Волинського апеляційного суду від 05 червня 2025 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану від її імені представником ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Турійського районного суду Волинської області від 09 квітня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди державі у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути у власність держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації частину земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0906 площею 0,0460 га у межах, визначених у додатку № 1 до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи № 8023-8024 від 13.11.2020.

У решті позову відмовлено.

17 червня 2025 року до апеляційного суду від прокурора надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, оскільки апеляційним судом при ухваленні постанови питання розподілу судових витрат вирішено не було. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Волинської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 2 684 грн, сплачений за подання позовної заяви (у межах задоволених позовних вимог) та судовий збір у розмірі 21 472 грн, сплачений за подання касаційної скарги.

Також в поданій апеляційній скарзі, а також в судових дебатах представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 просив вирішити питання про відшкодування понесених відповідачем судових витрат.

У судовому засіданні прокурор Рішко А. В. подану заяву підтримав і просить її задовольнити. При вирішенні питання про відшкодування судових витрат відповідачу за подання апеляційної скарги просить врахувати ту обставину, що судовий збір нею було сплачено у більшому розмірі, ніж визначено Законом України «Про судовий збір», а тому просить не стягувати зайво сплачений нею судовий збір.

Представник третьої особи ДСГП «Ліси України» Солдатова А. В. підтримала позицію прокурора.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового судового рішення.

Також представник Мохнюк М. В. подав суду заяву про розгляд питання без його участі та без участі відповідача ОСОБА_1 .. Одночасно просить вирішити питання про стягнення з позивача витрат за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 , яку було задоволено частково.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції повинна містити зазначення: б) нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; в) розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постановою Волинського апеляційного суду від 05 червня 2025 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задоволено частково, а рішення Турійського районного суду Волинської області від 09 квітня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково лише щодо однієї із п`яти позовних вимог.

Крім того, майнову вимогу також задоволено частково, оскільки усунуто перешкоди шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути у власність держави частину земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0906 площею 0,0460 га, а не всю земельну ділянку площею 0,0812 га, як було заявлено у позові.

Ураховуючи наведене, розмір задоволеної позовної вимоги майнового характеру становить 56,65 % від заявленої вимоги.

При ухваленні постанови від 05.06.2025 апеляційним судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами у зв`язку з розглядом справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Так, при поданні позовної заяви прокурором сплачено за 4 позовні вимоги немайнового характеру судовий збір у розмірі 10 736 грн та за 1 позовну вимогу майнового характеру судовий збір у розмірі 2 684 грн (т.1 а.с.138).

За подання апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 22 710 грн (т.2 а.с.66), хоча відповідно до вимог пп. 1, 2, 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 20 130 грн (150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви), з яких 16 104 грн за 4 позовні вимоги немайнового характеру і 4 028 грн за 1 позовну вимогу майнового характеру.

За подання касаційної скарги в електронній формі прокурором, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», сплачено судовий збір із застосуванням коефіцієнта 0,8 у розмірі 21 472 грн (т.3 а.с.12), з яких 17 177,60 грн за 4 позовні вимоги немайнового характеру і 4 294,40 грн за 1 позовну вимогу майнового характеру.

Ураховуючи визначений частиною 1 статті 141 ЦПК України порядок розподілу судових витрат між сторонами, а саме відшкодування сторонам витрат по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, апеляційний суд доходить висновку, що за подання позовної заяви та касаційної скарги прокурором, за часткове задоволення однієї позовної вимоги майнового характеру на 56,65 %, на користь прокурора необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 953,27 грн, з яких 1 520,49 грн за подання позовної заяви і 2 432,78 грн за подання касаційної скарги.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, що становить 100 % за 4 позовні вимоги немайнового характеру і 43,35 % за 1 позовну вимогу майнового характеру, із прокурора на користь відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 17 849,27 грн, з яких 16 104 грн за 4 позовні вимоги немайнового характеру і 1 745,27 грн за 1 позовну вимогу майнового характеру.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Ураховуючи наведене, а саме те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 953,27 грн, а з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 17 849,27 грн, то із застосуванням вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України з прокурора на користь відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути різницю у судових витратах, а саме 13 896 грн (17 849,27 3 953,27), звільнивши відповідача від відшкодування судових витрат позивачу.

Керуючись ст. ст. 133, 141, 270, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Ухвалити у справі додаткове судове рішення.

Стягнути з Волинської обласної прокуратури () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 13 896 (тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн судових витрат по сплаті судового збору.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді