ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

30 червня 2025 року

м. Київ

справа № 673/547/21

провадження № 61-9790св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Ходаківської Ірини Юріївни про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Савченком Ярославом Васильовичем, на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2024 рокуу складі судді Ягодіної Т. В., постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 червня 2024 року та додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 липня 2024 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Спірідонової Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ.

Позовна заява мотивована тим, що він та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2024 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2024 року - без змін.

Додатковою постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 липня 2024 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Ходаківської І. Ю. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 7 000 грн.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19 травня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Савченком Я. В., залишено без задоволення.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2024 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 червня 2024 року та додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 липня 2024 року залишено без змін.

26 травня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_2 - адвоката Ходаківської І. Ю. про ухвалення додаткового судового рішення у справі щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу під час касаційного провадження, сформоване у системі ЄСІТС «Електронний суд» 26 травня 2025 року. У заяві представник ОСОБА_2 - адвокат Ходаківська І. Ю. просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції.

Зазначену заяву 26 травня 2025 року надіслано у системі ЄСІТС «Електронний суд» представнику ОСОБА_1 - адвокату Савченку Я. В.

Крім того, Верховним Судом було направлено на адресу ОСОБА_1 (вручено представнику 05 червня 2025 року) копію заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Ходаківської І. Ю. про ухвалення додаткового рішення у справі.

Вивчивши матеріали цивільної справи та вищевказану заяву представника відповідачки, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин першої, третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з вимогами підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції, зокрема, складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України визначено, що у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, представник ОСОБА_2 - адвокат Ходаківська І. Ю. надала суду:

- копію ордеру № 1077158 на надання правничої допомоги;

- копію договору про надання правової допомоги від 02 жовтня 2023 року, укладеного між ОСОБА_2 (клієнт) та адвокатом Ходаківською І. Ю. (адвокат);

- звіт від 26 травня 2024 року про виконання договору про надання правової допомоги від 02 жовтня 2023 року та додатку № 2 від 10 серпня 2024 року;

- додаток № 3 від 10 серпня 2024 року до договору про надання правової допомоги від 02 жовтня 2023 року із зазначенням гонорару за подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2024 року,постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 червня 2024 року та додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 липня 2024 року у розмірі 25 000 грн;

- копію довідки від 10 серпня 2024 року, видану адвокатом Ходаківською І. Ю. про те, що ОСОБА_2 на виконання договору про надання правової допомоги від 02 жовтня 2023 року та додатку № 3 до договору сплатила їй частину гонорару за надання правничої допомоги у розмірі 9 000 грн;

- копію довідки від 06 вересня 2024 року, видану адвокатом Ходаківською І. Ю. про те, що ОСОБА_2 на виконання договору про надання правової допомоги від 02 жовтня 2023 року та додатку № 3 до договору сплатила їй частину гонорару за надання правничої допомоги у розмірі 8 000 грн;

- копію довідки від 04 жовтня 2024 року, видану адвокатом Ходаківською І. Ю. про те, що ОСОБА_2 на виконання договору про надання правової допомоги від 02 жовтня 2023 року та додатку № 3 до договору сплатила їй частину гонорару за надання правничої допомоги у розмірі 8 000 грн;

- акт № 1 від 26 травня 2025 року приймання-передавання наданої правової допомоги (послуг) до договору про надання правової допомоги від 02 жовтня 2023 року та додатку № 3 від 10 серпня 2024 року.

У травні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Савченко Я. В. подав до Верховного Суду заперечення проти заявленого розміру судових витрат, понесених ОСОБА_2 у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції, вважаючи його завищеним, таким, що суперечить принципам розумності, справедливості та пропорційності, беручи до уваги час підготовки представником Ковальчук А. В. відзиву на касаційну скаргу, який відповідає правовій позиції відповідачки, викладеній у відзиві на позовну заяву, відзиві на апеляційну скаргу. Крім того, відповідачкою не було надано детальний опис робіт, що є вимогою частини третьої статті 137 ЦПК України. Заперечуючи проти заявленого ОСОБА_2 розміру витрат на правничу допомогу, представник ОСОБА_1 - адвокат Савченко Я. В.просив зменшити розмір понесених відповідачкою витрат на правничу допомогу до 1 грн.

Перевіривши доводи сторін щодо вирішення питання про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що заява представника ОСОБА_2 - адвоката Ходаківської І. Ю. про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню.

Дослідивши долучений до заяви про ухвалення додаткового рішення звіт від 26 травня 2024 року про виконання договору про надання правової допомоги від 02 жовтня 2023 року та додатку № 2 від 10 серпня 2024 року, який містить опис наданих ОСОБА_2 адвокатом Ходаківською І. Ю. послуг, а також подані ним документи, колегія суддів вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (див.: додаткову ухвалу Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Ураховуючи наведене, доводи заявника та заперечення іншої сторони, оцінивши співмірність вказаного заявником часу на виконання тієї чи іншої роботи, з її складністю, реальність наданих адвокатом послуг, Верховний Суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Ходаківської І. Ю. частково, зменшивши розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу за подання відзиву на касаційну скаргу до 7 000 грн.

При цьому не заслуговують на увагу посилання заявника на те, що представником ОСОБА_2 - адвокатом Ходаківською І. Ю. не було надано детальний опис робіт, оскільки за змістом цієї правової норми вона запроваджена «для визначення розміру витрат», тоді як в межах цієї справи сума гонорару адвоката встановлена сторонами договору у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та витраченого представником позивача часу, а отже, розмір витрат є визначеним. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

У пункті 147 постанови від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (адміністративне провадження № К/9901/27657/20) зазначено: «Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним».

Ураховуючи викладене, заява представника ОСОБА_2 - адвоката Ходаківської І. Ю. про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Ходаківської Ірини Юріївни про ухвалення додаткового судового рішення у справі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник