Справа № 368/1383/24
Рішення

Іменем України

"10" червня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), третя особа виконавчий комітет Кагарлицької міської ради (м.Кагарлик, вул. Героїв Небесної Сотні, 1) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що вони з відповідачкою не перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач та відповідачка не мають спільного побуту та господарства, проживають окремо.

Дочка ОСОБА_3 фактично проживає з батьком, тобто позивачем, який створює усі необхідні умови для її життя та розвитку. Мати, тобто відповідач, не бере участі у житті доньки, не цікавиться її навчанням, здоров`ям, вихованням, а тому позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої дочки та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання доньки.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і суду пояснили, що дочка проживає разом з позивачем. Відповідачка жодних обов`язків як мати не виконує, життям дитини не цікавиться.

Відповідачка в судовому засіданні не заперечували проти позову, пояснила суду, що вона має іншого чоловіка з яким бажає виїхати за кордон.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування в судовому засідання проти задоволення позову не заперечувала.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачки, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зареєстрованому шлюбі сторони не перебувають, спільного господарства та побуту не ведуть.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 25.07.2024 року, № 2024/008855323, малолітня ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою зареєстрований та проживає її батько ОСОБА_1 , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади від 25.07.2024 року, номер 2024/008854646.

Згідно з актом депутата Кагарлицької міської ради VIII скликання ОСОБА_5 від 02.08.2024 року станом на 02.08.2024 року ОСОБА_4 постійно проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 має усі необхідні умови проживання, у дитини є своя окрема кімната та місце для навчання.

ОСОБА_1 належним чином дбає про дитину, самостійно забезпечує її всім необхідним, створює їй умови для навчання і розвитку, займається питаннями її здоров`я.

Згідно з характеристикою ОСОБА_4 від Комунального закладу Кагарлицької міської ради «Кагарлицький ліцей №3», ОСОБА_3 навчається у закладі з першого класу. Оволоділа високим рівнем навчальних досягнень. Зарекомендувала себе, як старанна дисциплінована, працелюбна учениця. Дівчинка добре усвідомлює обов`язки, цікавиться навчанням. У неї виявляється велике бажання вчитися, особливо цікавитися читанням, багато читає художньої літератури. ОСОБА_3 уважна на уроках, вміє правильно висловлювати думки. Дівчинка самостійна, спостережлива. ОСОБА_6 користується лексичним запасом у спілкуванні вибираючи певні форми для спілкування з дорослими та однолітками. Уміє користуватись раціональними методами пізнання. Учениця чітко усвідомлює процес розумової діяльності. ОСОБА_7 працює над однією справою. За характером добра, чесна, подільчива, врівноважена, має багато друзів у класі. Важливу роль у житті дівчинки відіграє тато, вчасно приводить до школи та забирає її. ОСОБА_8 бере активну участь у навчанні ОСОБА_3 , житті класу та школи, завжди відвідує батьківські збори.

Позивач самостійно займається вихованням дитини, приділяє їй необхідну увагу та батьківську турботу, займається її медичними обстеженнями та лікуванням. Відповідачка здоров`ям та навчанням дитини не цікавиться, коштів на утримання дитини не надає.

Згідно з довідкою з КНП КМР «Центр Первинної медико-санітарної допомоги» 31.07.2024 року, дитина здорова, може відвідувати дитячий колектив та фізичні заняття.

ОСОБА_1 самостійно купує доньці усі необхідні речі, одяг, несе витрати на її розвиток, навчання і відпочинок.

Враховуючи відсутність інтересу з боку ОСОБА_2 щодо спільної дитини, ОСОБА_1 самостійно та одноособово виконує усі батьківські обов`язки щодо доньки ОСОБА_3 .

Опитана в судовому засіданні за участю психолога малолітня ОСОБА_3 пояснила суду, що мама проживає окремо, вона проживає з батьком і хоче з ним прживати.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили суду, що вони довгий час знають ОСОБА_1 . Близько 2 років самостійно виховує дитину дочку ОСОБА_3 , водить до школи, гуляє, піклується про неї. Матері близько 2 років вони не бачили.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХХП від 27 лютого 1991 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. і ст. 164 СК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № з "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ї внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 ППВСУ від 30.03.2007 року № 3).

Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.1 ст. 164 СК України, Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: і) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини: 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дане стверджується копіями паспортів сторін, свідоцтва ро народження, витягами з реєстру територіальної громади щодо місця реєстрації, актів депутата Кагарлицької міської ради від 02.08.2024, характеристики ОСОБА_4 від 05.08.2024, довідки про стан здоров`я малолітньої ОСОБА_3 від 31.07.2024, рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради від 26.08.2024 №1281-81, висновку Кагарлицької міської ради 26.08.2024 №1281-81, заяви ОСОБА_2 від 31.07.2024, характеристики ОСОБА_1 від 25.07.2024, довідок про стан здоров`я ОСОБА_1 від 26.07.2024, виписки з ЄДР про реєстрацію як ФОП ОСОБА_1 , витягу з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 .

Таким чином, діючи виключно в інтересах дитини, а також те, що відповідачка ухиляється від обов`язку щодо виховання своєї малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим завдає їй сильних моральних переживань та страждань, завдає шкоди психологічному здоров`ю дитини, а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, суд вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки.

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.191 ч.1 Сімейного кодексу України «аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову».

Відповідачка має задовільний стан здоров`я, аліментними зобов`язання не обтяжена, а тому суд вважає, що вона спроможна сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які слід стягувати з неї на користь позивача в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 05.09.2024 року і до досягнення повноліттям дитинною, так як батьки зобов`язані утримувати своїх малолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, що відповідає вимогам ст.180-182 СК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 150, 164, 165, 181, 191 Сімейного Кодексу України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, 12 Закону України "Про охорону дитинства", суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо її доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 05.09.2024 року і до досягнення повноліттям дитинною.

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст.. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів.

Повний текст рішення виготовлено 20.06.2025 року.

Суддя : Іванюта Т.Є.