Житомирський апеляційний суд
Справа №283/807/25 Головуючий у 1-й інст. Хомич В. М.
Категорія 16 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Павицької Т.М.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №283/807/25 за заявою керівника Коростенської окружної прокуратури Мамкути А.М. про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом Коростенської окружної прокуратури в інтересах Малинської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування земельних ділянок та відновлення становища, яке існувало до порушення права

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Мазуренко Тетяна Сергіївна

на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2025 року, яка постановлена під головуванням судді Хомич В.М.

встановив:

У квітні 2025 року керівник Коростенської окружної прокуратури в інтересах Малинської міської ради звернувся з позовом, в якому просив:

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 у власність держави в особі Малинської міської ради земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:010, площею 0,6000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с. Пиріжки Малинської територіальної громади Коростенського району;

- зобов`язати ОСОБА_1 привести у придатний для використання за цільовим призначенням стан земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:010, площею 0,6000 га шляхом знесення наявних на земельній ділянці будівель та споруд;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлові будівлі, загальною площею 867,3 кв.м., які розташовані на території Пиріжківської сільської ради, комплекс будівель і споруд №1, до складу якого входить: баня площею 93,8 кв.м., гостьовий будинок площею 90,9 кв.м., вольєр площею 389,2 кв.м., погріб площею 26,5 кв.м., сарай площею 74,7 кв.м., сарай площею 50,3 кв.м. з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 34 та всі попередні записи (номери відомостей про речове право :14253383, 30458862, 51790926).

Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Разом із позовною заявою прокурор також подав заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити відповідачу ОСОБА_1 та іншим особам за її дорученням вчиняти певні дії.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2025 року заяву керівника Коростенської окружної прокуратури Мамкути А.М. про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСОБА_1 , іншим особам за її дорученням вчиняти будь-які дії щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч. шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, обміну, міни, дарування, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) об`єктів нерухомого майна до набрання законної сили рішенням у справі про витребування земельної ділянки та відновлення становища, що існувало до порушення права, а саме: земельної ділянки із кадастровим номером :04:000:0110 площею 0,6000 га, яка розташована поблизу с. Пиріжки Коростенського району; об`єкта нерухомості реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 34: нежитлових будівель, загальною площею 867,3 кв. м, які розташовані на території Пиріжківської сільської ради, комплекс будівель і споруд №1, до складу якого входить: баня площею 93,8 кв.м, гостьовий будинок площею 119,1 кв.м, будинок пасічника площею 22,8 кв.м, гостьовий будинок площею 90,9 кв.м, вольєр площею 389,2 кв.м, погріб площею 26,5 кв.м, сарай площею 74,7 кв.м, сарай площею 50,3 кв.м.

Також суд заборонив державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч. шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) об`єктів нерухомого майна, до набрання законної сили рішенням у справі про витребування земельної ділянки та відновлення становища, що існувало до порушення права, а саме: земельної ділянки із кадастровим номером :04:000:0110 площею 0,6000 га, яка розташована поблизу с. Пиріжки Коростенського району; об`єкта нерухомості реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 34: нежитлових будівель, загальною площею 867,3 кв.м, які розташовані на території Пиріжківської сільської ради, комплекс будівель і споруд №1, до складу якого входить: баня площею 93,8 кв.м, гостьовий будинок площею 119,1 кв.м, будинок пасічника площею 22,8 кв.м, гостьовий будинок площею 90,9 кв.м, вольєр площею 389,2 кв.м, погріб площею 26,5 кв.м, сарай площею 74,7 кв.м, сарай площею 50,3 кв.м.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та відмовити прокурору у задоволенні заяви про забезпечення позову. В обґрунтування скарги, зокрема, зазначила, що суд не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання рішення суду, оскільки заява прокурора базується на особистих припущеннях та є необґрунтованою. Крім того, суд не застосував співмірність, яка передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів. Звертає увагу, що суд безпідставно послався в своїй ухвалі на кримінальне провадження, яке фактично не розслідується більше 8 років та будь-яке судове рішення у межах кримінального провадження відсутнє. Скаржник вважає себе добросовісним і законним покупцем спірного об`єкту та земельної ділянки, однак оскаржувана ухвала позбавляє її права належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу керівник Коростенської окружної прокуратури просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що даний захід забезпечення позову є співмірним із негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, відповідає процесуальним нормам, що регулюють відповідні правовідносини, зокрема вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги. Враховуючи, що між сторонами виник спір щодо витребування земельної ділянки, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про забезпечення позову, вважаючи, що без вжиття заходів забезпечення позову в подальшому ефективний захист права позивача може бути ускладнений, оскільки відповідача не позбавлена можливості здійснити реєстрацію переходу права на іншу особу і позивачу для захисту порушеного права доведеться повторно звертатися до суду.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити та скасувати ухвалу про забезпечення позову.

Прокурор просив відхилити апеляційну скаргу, а судове рішення залишити без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Представник Малинської міської ради та треті особи в судове засідання не з`явилися, з невідомих суду причин. Хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Так судом на адресу третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 направлялась судові повістки, які повернулися до суду без вручення, із зазначенням на довідках Укрпошти про причини не вручення поштового відправлення «адресат відсутній за вказаною адресою», що з урахуванням положень п. 3,4, ст. 128, ст. 130 ЦПК України вважається врученням судової повістки третім особам.

У поданих письмових поясненнях до суду Малинська міська рада зазначає, що ОСОБА_1 на законних підставах володіє спірним нерухомим майном. Жодних дій, спрямованих на самовільне зайняття земельної ділянки чи самовільне будівництво споруд не вчиняла. Таким чином вважає, що ухвала Малинського районного суду Житомирської області про забезпечення позову від 08.04.2025 підлягає скасуванню, як така, що порушує право ОСОБА_1 на вільне володіння своїм майном. Також зауважує, що діяльність суб`єкта господарювання за зазначеній земельній ділянці має значний позитивний вплив на розвиток територіальної громади. Зокрема, діяльність забезпечує збільшення находження доходів до бюджету громади у вигляді податків та зборів, а також сприяє створенню нових робочих місць.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Забезпечуючи позов, суд першої інстанції виходив з характеру позовних вимог, співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову вимогам заявника, відсутність ризику спричинення збитків, а також з того, що для вжиття заходів забезпечення позову є наявність достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18, провадження № 14-729цс19, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Під час розгляду справи було встановлено, що між сторонами існує спір щодо законності набуття у власність відповідачем спірного комплексу будівель та земельної ділянки :04:000:010, площею 0,6000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, на якій розташоване зазначене нерухоме майно.

На обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що заволодіння земельною ділянкою у незаконний спосіб та укладення незаконного правочину особою, яка не мала права на розпоряджання спірною земельною ділянкою, самочинне будівництво комплексу будівель на ній та на суміжній земельній ділянці, перешкоджають Малинській міській раді, як власнику земельної ділянки, розпоряджатись нею, в тому числі для передачі іншим особам у законний спосіб, передавати в оренду та отримувати в місцевий бюджет орендну плату в разі їх передачі в оренду. За вказаних обставин ОСОБА_1 користується земельною ділянкою комунальної власності незаконно, що є підставою для витребування з її незаконного володіння у власність держави в особі Малинської міської ради цієї земельної ділянки та зобов`язання ОСОБА_1 привести у придатний для використання за цільовим призначенням стан земельну ділянку шляхом знесення наявних на ній будівель та споруд.

При цьому у разі можливого задоволення позову, при невжитті заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо відчуження спірного майна, буде істотно ускладнено виконання рішення суду щодо витребування спірної земельної ділянки та знесення наявних на ній будівель та споруд, оскільки відповідач не позбавлена можливості вчергове здійснити реєстрацію переходу права власності на іншу особу.

Тому, невжиття заходів забезпечення позову, у випадку відчуження відповідачем спірного майна, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Враховуючи, що предметом спору у даній справі є витребування земельної ділянки та зобов`язання відповідача привести її у придатний для використання за цільовим призначенням стан, вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач шляхом заборони відповідачу та іншим особам вчиняти дїї щодо відчуження спірного майна є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень ст.149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

Таким чином, стороною позивача наведені як причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, враховано співмірність заходу забезпечення позову заявленим вимогам, а тому висновок суду про задоволення заяви про забезпечення позову відповідає вимогам закону. При цьому суд зауважив, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки заборона вчиняти певні дії щодо відчуження спірної земельної ділянки та комплексу будівель обмежує лише можливість розпорядитися цим спірним майном.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Мазуренко Тетяна Сергіївна, залишити без задоволення, а ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 червня 2025 року.

Головуючий Судді