Справа № 283/926/25
Провадження №2/283/647/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2025 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючої судді Саланди О.М. з секретарем судового засідання Кравець Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ ТЕХНОЛОДЖІ» про стягнення заборгованості із заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФОРЕСТ ТЕХНОЛОДЖІ» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_2 зазначила, що 23.09.2024 ОСОБА_1 прийнято менеджером відділу продажу до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ ТЕХНОЛОДЖІ» з посадовим окладом 9 000,00 грн. та на умовах дистанційної роботи відповідно до наказу № 87/К/ТР від 23.09.2024 року та запису в трудовій книжці. З 17.02.2025 ОСОБА_1 перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами відповідно до листка непрацездатності № 29465370-1.

Починаючи з 01.10.2024 і до 16.02.2025 включно, ТОВ «ФОРЕСТ ТЕХНОЛОДЖІ» не здійснило виплату заробітної плати ОСОБА_1 , і станом на день подання позову відповідач заборгував ОСОБА_1 заробітну плату в розмірі 59 546,92 грн., що після утримання ПДФО та військового збору становить 47 025,01 грн. Вважає такі дії відповідача незаконними. З метою досудового врегулювання ситуації представником позивача в інтересах позивача було направлено відповідачу вимогу про виплату заробітної плати із вимогою сплатити заборгованість упродовж 5 робочих днів з дня одержання цієї вимоги. Натомість відповідач надав відповідь, у якій повідомив, що заборгованість із заробітної плати буде виплачена протягом квітня - травня 2025 року, не повідомивши про причини її виникнення. До відповіді було додано довідку про заборгованість станом на 31.03.2025, яка складає 39 514 грн 61 коп., з чим позивач не погоджується.

Надана відповідачем довідка містить неправильний розрахунок заборгованості із заробітної плати, а саме: за жовтень 2024 року у графі «Сума до виплати» відповідач зробив неправильний розрахунок, оскільки 18 633,20 3 633,48 = 14 999,72 грн, а не 13 999,72 грн; у січні 2025 року у графі «Сукупний дохід» вказано 2 045,45 грн., тоді як згідно з довідками форми ОК-5 та ОК-7 за цей період зазначено 8 000,00 грн. Вважає це помилкою, оскільки посадовий оклад ОСОБА_1 складає 9 000,00 грн, що передбачено наказом про прийняття на роботу, а тому дохід позивача за повністю відпрацьований календарний місяць не може бути меншим за посадовий оклад; у лютому 2025 року у графі «Сукупний дохід» зазначено 53 584,02 грн, з яких: 52 337,88 грн - допомога у зв`язку з вагітністю та пологами, виплачена ОСОБА_1 05.03.2025 року згідно з випискою з рахунку позивача; 959,52 грн - виплата лікарняних за період 12.02.2025 14.02.2025, сплачена 03.03.2025 року; 286,62 грн - утримано ПДФО (18 %) та військовий збір (1,5 %) з лікарняних. При цьому у лютому 2025 року позивач відпрацювала 7 із 20 робочих днів, а саме з 03.02.2025 по 11.02.2025 включно (з 12.02.2025 по 14.02.2025 - лікарняний по хворобі дитини, з 17.02.2025 - відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами). Тому заробітна плата за лютий 2025 року складає: 9 000,00 грн посадового окладу: 20 робочих днів ? 7 відпрацьованих робочих днів = 3 150,00 грн. Згідно з випискою про рух коштів на рахунку позивача за період з 01.09.2024 по 31.12.2024 та з 01.01.2025 по 11.03.2025, відповідач виплатив позивачу заробітну плату за вересень 2024 року: 3 428,20 грн - 23.12.2024 року та 1 000,00 грн - 10.02.2025 року. Оскільки заборгованість із заробітної плати ОСОБА_1 у розмірі 47 025,01 грн виникла протягом п`яти календарних місяців, необхідно визначити коефіцієнти компенсації для кожного періоду окремо: Коефіцієнт-1 (жовтень 2024): 1,019 (листопад) ? 1,014 (грудень) ? 1,012 (січень) ? 1,008 (лютий) ? 1,015 (березень) ? 100 100 = 7 %. Сума компенсації: 14 999,72 грн ? 7 % = 1 049,98 грн; Коефіцієнт-2 (листопад 2024): 1,014 (грудень) ? 1,012 (січень) ? 1,008 (лютий) ? 1,015 (березень) ? 100 100 = 5 %. Сума компенсації: 11 999,49 грн ? 5 % = 599,97 грн; Коефіцієнт-3 (грудень 2024): 1,012 (січень) ? 1,008 (лютий) ? 1,015 (березень) ? 100 100 = 3,5 %. Сума компенсації: 10 670,30 грн ? 3,5 % = 373,46 грн; Коефіцієнт-4 (січень 2025): 1,008 (лютий) ? 1,015 (березень) ? 100 100 = 2,3 %. Сума компенсації: 6 930,00 грн ? 2,3 % = 159,39 грн; Коефіцієнт-5 (лютий 2025): 1,015 (березень) ? 100 100 = 1,5 %. Сума компенсації: 2 425,00 грн ? 1,5 % = 36,37 грн Згідно з розрахунком, передбаченим Порядком № 159, сума компенсації втрати доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати становить: 1 049,98 грн + 599,97 грн + 373,46 грн + 159,39 грн + 36,37 грн = 2 219,17 грн. Відповідач вчинив грубе порушення трудового законодавства, не виплативши заробітну плату позивачу у встановлені строки та не виконавши вимогу позивача у добровільному порядку, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду для захисту свого порушеного права на оплату праці.

Ухвалою суду від 21.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

07.05.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги позивача не визнає, в обґрунтування зазначено, що щодо стягнення заробітної плати у розмірі 47 025,01 грн: посадовий оклад позивача становив 9 000 грн. Відповідно до табеля обліку робочого часу кількість відпрацьованого часу складає: жовтень 2024 р. - 184 години; листопад 2024 р. - 168 годин; грудень 2024 р. - 136 годин; січень 2025 р. - 40 годин; лютий 2025 р. - 0 годин. Згідно з довідкою відповідача від 31.03.2025 р. розрахунок заробітної плати відповідно до відпрацьованих годин наступний: жовтень 2024 р. - 18 633,20 грн (сукупний дохід), 3 633,48 грн (утримання), 13 999,72 грн (сума до виплати); листопад 2024 р. - 14 906,20 грн (сукупний дохід), 2 906,71 грн (утримання), 11 999,49 грн (сума до виплати); грудень 2024 р. - 15 507,01 грн (сукупний дохід), 3 566,61 грн (утримання), 11 940,40 грн (сума до виплати); січень 2025 р. - 2 045,45 грн (сукупний дохід), 470,45 грн (утримання), 1 575,00 грн (сума до виплати);лютий 2025 р. - 53 584,02 грн (сукупний дохід), 286,62 грн (утримання), - грн (сума до виплати);березень 2025 р. (відсутній) грн (сукупний дохід), (відсутній) грн (утримання), (відсутній) грн (сума до виплати). Всього: 104 675,88 грн (сукупний дохід), 10 863,87 грн (утримання), 39 514,61 грн (сума до виплати). Щодо виплати: за жовтень 2024 р.: 18 633,20 грн (нараховано) 3 633,48 грн (утримання) 1 000 грн (виплачено 10.02.2025 р., додається платіжна відомість за 10.02.2025 р.) = 13 999,72 грн; за лютий 2025 р. виплачено 959,52 грн - 03.03.2025 р., 52 337,88 грн - 05.03.2025 р.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості із заробітної плати є невірним та не може посилатися на форми ОК-5 та ОК-7 ПФУ. Нарахування заробітної плати та утримання здійснені Товариством відповідно до чинного законодавства. Заборгованість згідно з довідкою від 31.03.2025 становила 39 514,61 грн (з урахуванням виплат). 30.04.2025 відповідачем здійснено виплати за: жовтень 2024 р. - 13 999,72 грн, листопад 2024 р. - 11 999,49 грн, грудень 2024 р. - 11 940,40 грн, січень 2025 р. 1 575,00 грн. Щодо компенсації втрати доходу у розмірі 2 219,17 грн: вважає, що у трудових відносинах мають дотримуватись принципи справедливості та співмірності. Згідно з відповіддю відповідача (від 04.04.2025 р. № 31) на вимогу про виплату заробітної плати (наявна в матеріалах справи) позивачу надано довідку про заборгованість із виплати заробітної плати та зазначено, що заборгованість буде погашена протягом квітня - травня 2025 р., отже фактично існував графік погашення заборгованості. Затримка виплати заробітної плати сталася внаслідок ведення бойових дій: 29 березня 2022 року чотирма авіаударами з літака збройних сил російської федерації по с. Українка Малинської ОТГ Коростенського району було знищено виробничі приміщення, обладнання, продукцію та інші матеріально-технічні цінності, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про відкриття кримінального провадження від 29.03.2022 за № 0000120. Відкриття кримінального провадження підтверджує факт непереборної сили. Згідно з актом про знищення майна від 29 березня 2022 року загальна вартість збитків Товариства становить 7 006 507,78 грн. Фактично протягом 20232024 років здійснювалося відновлення виробничих приміщень та діяльності, що додатково стало фінансовим тягарем. На цей час заборгованість із заробітної плати складає понад 2 млн грн. Відповідач вживає всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати, наразі щомісячно здійснюється погашення заборгованості із заробітної плати. Вимоги щодо компенсації втрати доходу у розмірі 2 219,17 грн є необґрунтованими. Крім того, посилання позивача на форми ПФУ є невірними, оскільки діє Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», розрахунок повинен відповідати ст. 8 цього Закону. Сума заявлених витрат на правову допомогу не є обґрунтованою та співмірною з предметом спору. Справа має незначну складність, а судова практика у тотожних справах є однозначною. При складанні позову (фактично позов складено на підставі відповіді відповідача, що міститься у матеріалах справи) у представника позивача не виникало необхідності вирішувати складні інтелектуальні завдання, а також не здійснювався аналіз норм чинного законодавства.

07.05.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про відмову у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу. Обґрунтовуючи тим, що позивач будучи повідомленою про графік виплати заборгованості з заробітної плати все ж звернулася з позовом про стягнення заборгованості. Вважає суму заявлених витрат необґрунтованою та неспівмірною із предметом спору.

13.05.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначила, що позивач не погоджується з позицією відповідача та вважає, що викладені у відзиві заперечення є необґрунтованими, виходячи з наступного. Розрахунок заробітної плати, а саме довідка відповідача про заборгованість із заробітної плати від 31.03.2025 року, проведений згідно з відпрацьованими годинами. Також зазначає, що у січні позивачем начебто було відпрацьовано 40 годин, а у лютому 2025 року - 0 годин, з чим позивач категорично не погоджується. Відповідач не надає жодних доказів, які дозволяють суду та позивачу встановити факт правомірного засвідчення відповідачем відпрацьованого часу ОСОБА_1 . Позивач була прийнята на роботу на умовах дистанційної роботи, що дає можливість працівнику самостійно розподіляти робочий час на власний розсуд без поширення на нього правил внутрішнього трудового розпорядку. У цьому наказі передбачено тривалість робочого тижня - 40 годин, немає згадки про конкретні робочі години працівника або спосіб інформування роботодавця про початок та закінчення робочого дня. Звідси виникає питання до відповідача, яким чином було проведено облік робочого часу позивача. На спростування тверджень відповідача про те, що позивач не працювала у січні та лютому 2025 року, додаються скріншоти листування з колегами, у тому числі з самим відповідачем. Вказане засвідчує факт безпосереднього виконання позивачем своїх трудових обов`язків у січні та лютому 2025 року. Щодо розрахунку заборгованості із заробітної плати, відповідач наголошує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості із заробітної плати є невірним, оскільки, на його думку, не можна посилатися на інформацію з довідок ПФУ за формами ОК-5 та ОК-7, що є хибним твердженням з точки зору законодавства. Згідно з роз`ясненням Пенсійного фонду України від 03.11.2022 року, опублікованим на сайті Урядового порталу Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади України (посилання), довідки ОК-5 та ОК-7 - це індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Довідка ОК-5 формується за будь-який період, починаючи з 2000 року, і містить дані щодо суми заробітку для обчислення пенсії, визначення страхового стажу, сплати страхових внесків. На підставі цієї довідки застрахована особа отримує інформацію щодо набутого страхового стажу та заробітної плати, яка буде врахована при призначенні пенсії. Довідка ОК-7 містить відомості про суми заробітної плати, з якої сплачується єдиний соціальний внесок, та страховий стаж за період із 2011 року. Довідку ОК-7 використовують для визначення страхового стажу для розрахунку сум лікарняних, нарахування допомоги по безробіттю тощо. Довідки ПФУ форми ОК-5 та ОК-7 не містять конкретно визначеної інформації про утримання податків із заробітної плати, однак, знаючи передбачені законодавством ставки податків, які утримуються при виплаті заробітної плати, це дозволяє зробити орієнтовний розрахунок. Таким чином, пунктом 161.1 ПК України передбачено, що із заробітної плати утримують податок на доходи фізичних осіб (далі ПДФО) у розмірі 18%, а також військовий збір, згідно зі змінами, внесеними Законом України № 4015-ХІ від 10 жовтня 2024 року, з 01 грудня 2024 року - 5% (підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України). До 01.12.2024 року ставка військового збору становила 1,5%. Наведена відповідачем у відзиві ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» містить інформацію про те, як визначається база нарахування єдиного внеску (далі - ЄСВ). Тягар зі сплати ЄСВ лежить на роботодавцеві (згідно з підпунктом 1 пункту 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), тому не включається в доходи працівника та відповідно не міститься у довідках форми ОК-5 та ОК-7. Вказане також підтверджується пунктом 3.1 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5. Щодо часткової виплати відповідачем заборгованості, положеннями ЦПК України не встановлено обов`язковий досудовий порядок урегулювання даного спору, однак з метою досудового врегулювання спору представником позивача було надіслано вимогу в інтересах позивача про здійснення виплати нарахованої, але невиплаченої заробітної плати упродовж 5 робочих днів з дня одержання вказаної вимоги. Проте відповідач проігнорував це прохання позивача, залишивши її фактично без винагороди за виконану роботу у попередні місяці та у відповідь надав некоректний розрахунок заборгованості із заробітної плати, а також не зазначив причини виникнення заборгованості. Лише після отримання позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у цій справі, 30.04.2025 відповідач здійснив виплату загальною сумою 39 514,61 грн. Станом на сьогодні решта заборгованості у розмірі 7 510,40 грн не виплачена. Посилання відповідача на неможливість виплати заробітної плати нібито внаслідок ведення бойових дій на території, де знаходиться будівля цеху ТОВ «ФОРЕСТ ТЕХНОЛОДЖІ», вважає недоцільним, з огляду на актуальну судову практику в подібних справах. На підтвердження наявності обставин непереборної сили відповідач подає витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про відкриття кримінального провадження від 29.03.2022 за № 0000120, що не є належним доказом наявності обставин непереборної сили в розумінні ст. 14? Закону «Про торгово-промислові палати в Україні». Поданий витяг вказує лише на факт знищення будівлі цеху ТОВ «ФОРЕСТ ТЕХНОЛОДЖІ», яку, за словами позивача, наразі відновлено за кошти третіх осіб, та жодним чином не підтверджує наявність причинно-наслідкового зв`язку між знищенням цеху у 2022 році та невиплатою заробітної плати працівнику, прийнятому аж восени 2024 року. Просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ ТЕХНОЛОДЖІ» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 7 510,40 грн. та компенсацію втрати доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 2 219,17 грн.

26 травня 2025 від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в обґрунтування зазначено, що вважає відповідь на відзив необґрунтованим. Відповідно до табелю обліку робочого часу кількість відпрацьованого часу ОСОБА_1 становить: жовтень 2024 р. - 184 години; листопад 2024 р. - 168 годин; грудень 2024 р. -136 годин; січень 2025 р. - 40 годин; лютий 2025 р. - 0 годин. Під час зміни керівника ТОВ «ФОРЕСТ ТЕХНОЛОДЖІ» було проведено службову перевірку фінансово-господарської діяльності, у тому числі щодо належного виконання працівниками посадових обов`язків.

За допомогою програмного забезпечення та електронних сервісів здійснювався моніторинг часу перебування працівників у мережі та виконання ними виробничих завдань. Дистанційна робота передбачає не лише права, а й обов`язки працівника. Одним з таких обов`язків є надання звітів про виконану роботу. Проте зазначені звіти ОСОБА_1 надані не були.

10.06.2025 від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7200,00 грн.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату та час його проведення були повідомлені належним чином. До суду подано заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

З урахуванням викладеного, відповідно до статей 128131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що у матеріалах справи наявні достатні дані та докази для розгляду справи по суті за відсутності учасників.

Суд відповідно до статті 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача та відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши обставини справи на підставі письмових доказів, наявних у матеріалах справи, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до відповідних правовідносин, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом (розпорядженням) ТОВ «ФОРЕСТ ТЕХНОЛОДЖІ» №?87/К/ТР від 23.09.2024 ОСОБА_1 прийнято на роботу з 23.09.2024 у відділ продажів на посаду менеджера. Відповідно до наказу: умови роботи - основне місце роботи; тривалість робочого дня (тижня) - 40 годин; відповідно до частини першої статті 60? КЗпП України запроваджено дистанційну роботу за згодою ОСОБА_1 ; для виконання обов`язків, визначених посадовою інструкцією, ОСОБА_1 забезпечено програмно-технічними засобами; посадовий оклад становить 9000,00 грн (а.с.?10).

Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 останню прийнято у відділ продажів ТОВ «ФОРЕСТ ТЕХНОЛОДЖІ» на посаду менеджера з 23.09.2024 (а.с.?12, 13).

Згідно з листком непрацездатності № 29465370-1 ОСОБА_1 перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами з 17 лютого 2025 року по 22 червня 2025 року (а.с. 18).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем за період з жовтня 2024 року по лютий 2025 року, заборгованість ТОВ «Форест Технолоджі» перед ОСОБА_1 із виплати заробітної плати становить 47 025,01 грн (а.с. 19).

27.03.2025 представник позивача - адвокат Кулаківська О.П. направила на адресу директора ТОВ «Форест Технолоджі» вимогу про виплату заробітної плати (а.с. 20).

У відповідь на вимогу про виплату заробітної плати директор ТОВ «Форест Технолоджі» 31 березня 2025 року надіслав адвокату та позивачу лист і довідку про суму заборгованості, згідно з якою товариство заборгувало позивачу заробітну плату у розмірі 39 514,61 грн та повідомило, що ця заборгованість буде виплачена протягом квітня травня 2025 року (а.с. 23).

Згідно з розрахунком, наданим відповідачем ОСОБА_1 , нараховано за жовтень 2024 - 13 999,72 грн; за листопад 2024 - 11 999,49 грн; за грудень 2024 - 11 940,40 грн; за січень 2025 - 1 575,00 грн (а.с.35).

Відповідно до реєстру № 8 від 10.02.2025 ТОВ «Форест Технолоджі» перерахувало на рахунок позивачки виплату заробітної плати за жовтень 2024 у розмірі 1 000,00 грн (а.с.36).

Відповідно до реєстру № 15 від 05.03.2025 ТОВ «Форест Технолоджі» перерахувало на рахунок позивачки виплату по вагітності і пологах за лютий 2025 у розмірі 52337,88 грн (а.с.37).

Відповідно до реєстру № 14 від 03.03.2025 ТОВ «Форест Технолоджі» перерахувало на рахунок позивачки виплату лікарняних за лютий 2025 у розмірі 959,52 грн (а.с.38).

На підтвердження факту виконання дистанційно посадових обов`язків позивачем надано скріншоти переписки у Viber на сторінці підприємства за 10.01.2025, 13.01.2025, 15.01.2025, 16.01.2025, 17.01.2025, 23.01.2025, 24.01.2025, 01.02.2025, 04.02.2025, 10.02.2025, 11.02.2025 (а.с. 5157).

Згідно із статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно зі ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Згідно з частиною першою ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим із виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною другою статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Відповідно до норм статей 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець.

Враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша ст. 21 КЗпП України), що обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату.

Відповідно до ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

В аспекті надання офіційного тлумачення положенням частини 2 статті 233 КЗпП України Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 зазначив, що працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком, незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Відповідно до положень Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (надалі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (зі змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 958 (958-2001-п) від 09.08.2001; № 430 (430-2003-п) від 31.03.2003; № 35 (35-2012-п) від 25.01.2012), компенсація проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Форест Технолоджі» виникли правовідносини, які регулюються статтями 21, 94, 116, 117 КЗпП України, та враховуючи те, що ТОВ «Форест Технолоджі» є юридичною особою, а тому дане підприємство як юридична особа повинно нести усі зобов`язання перед своїми працівниками із виплати заробітної плати відповідно до чинного законодавства, на підставі чого дійшов висновку про те, що заявлені позивачем суми підлягають стягненню з ТОВ «Форест Технолоджі» на користь ОСОБА_1 .

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за його порушення, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

З 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні запроваджено режим воєнного стану.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець зобов`язаний уживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що таке порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій строк її виплати може бути відтерміновано до моменту відновлення діяльності підприємства. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2022 у справі № 905/857/10 (провадження № 12-56гс21) зазначила, що заробітна плата є відповідальністю в розумінні статті 617 ЦК України, від якої роботодавець може бути звільнений у разі настання випадку або непереборної сили. Крім того, Велика Палата дійшла висновку, що: «Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина перша статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Викладене свідчить про те, що єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань, є сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». Водночас обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть підтверджуватися іншими належними доказами, зокрема висновками експертів чи показаннями свідків. Суд також бере до уваги підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо (стаття 82 ЦПК України).

Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням установлених обставин справи та наявних у справі доказів.

Відповідно до положень статті 263 ЦК України непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) - це обставини, що перешкоджають виконанню зобов`язань однією із сторін, є незалежними від її волевиявлення та контролю, а також є непереборними навіть за вжиття всіх розумних заходів щодо їх запобігання.

Визначення обставин непереборної сили наведено у статті 79 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (укладеної у Відні 11.04.1980). Для того щоб обставини могли бути визнані форс-мажорними, необхідна одночасна наявність низки чинників: непереборності сили, що їх спричинила; неможливості контролювати ситуацію чи впливати на неї; непередбачуваності виникнення перешкоди на момент укладення зобов`язання.

З урахуванням положень частини першої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та пункту 6.10 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), документом, що засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), є сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видається Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами, а вимоги до нього встановлено пунктом 6.11 Регламенту.

З огляду на викладене, слід зробити висновок, що роботодавець має довести настання обставин непереборної сили, які підтверджують відсутність його вини у затримці виплати позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

Відповідач заперечує проти позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку, проте не надав суду належних і допустимих доказів того, що порушення по невиплаті усіх необхідних сум заробітної плати позивача сталися внаслідок настання обставин непереборної сили (форс-мажору ведення на території, де знаходиться роботодавець, воєнних дій).

Окрім того, позивача було прийнято на роботу у 2024 року, вже після настання подій непереборного характеру, про які вказує відповідач. Тобто, відповідач, приймаючи на роботу ОСОБА_1 розраховував свої фінансові можливості та передбачав, що виконуватиме свої зобов`язання за трудовим договором.

Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Що стосується заявленого позивачем відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується копією договору про надання правової допомоги № 26-03-2025 від 26.03.2025; додатковою угодою № 1 від 09.05.2025; квитанцією № 242064392 на суму 4000,00 грн; платіжна інструкція 1.170469703.1 на суму 3200,00 грн.

Виходячи з конкретних обставин справи, її складності, ціни позову, обсягу виконаної адвокатом роботи та критерію необхідності такої роботи, ураховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, вважає, що застосування такого коефіцієнту вартості наданих адвокатом послуг у розмірі 7200,00 є виправданим.

Згідно з частиною шостою ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 10, 13, 17, 18, 76-82, 141, 263-265, 274, 275, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ ТЕХНОЛОДЖІ» про стягнення заборгованості із заробітної плати - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ ТЕХНОЛОДЖІ» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 7 510,40 грн та компенсацію втрати доходу у з в`язку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 2 219,17 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ ТЕХНОЛОДЖІ» на користь ОСОБА_1 витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 7200,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ ТЕХНОЛОДЖІ» на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд Житомирської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ ТЕХНОЛОДЖІ», , Житомирська область, Коростенський район, с. Українка, вул. Лугова, 2а.

Суддя: О. М. Саланда