Справа № 344/4406/25
Провадження № 2/344/2415/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Польської М.В.

за участю секретаря судового засідання Соляник Т.І.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в березні 2025 року звернувся в суд з позовом до Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна належного ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чернеги О.В. у виконавчому провадженні №72641909 щодо примусового виконання виконавчого листа №344/2967/23 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 08.05.2024р. постановою державного виконавця Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чернеги О.В. у виконавчому провадженні №72641909 щодо примусового виконання виконавчого листа №344/2967/23 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів було накладено арешт на все майно боржника у межах суми заборгованості в розмірі 42 133.80грн. заборгованість станом на 18.02.2025р. у позивача відсутня, він сплачує аліменти вже вчасно і буде сплачувати також, однак при зверненні до відповідача1 про скасування арешту, йому було відмовлено.

Відповідач1 подав відзив 01.04.2025р., в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки дійсно була заборгованість яка погашена після накладення арешту на все майно, є переплата, боржник не працюючий, ТЗ відсутні, проте дійсно було відмовлено у скасуванні арешту, так як виконання судового рішення не може бути забезпечено іншим способом.

Відповідач2 подала відзив на позов 14.04.2025р. з клопотанням про поновлення строку подачі (перебуває за кордоном), в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Арешт на все майно було накладено вірно через виникнення значної заборгованості по аліментах. Не вірно обраний спосіб захисту, оскільки слід оскаржувати дії та рішення державного виконавця, а не ставити питання скасування арешту на майно, що є підставою відмови у позові. Оскільки сплата аліментів є періодичним платежем, продовжується стягнення і на даний час, то підстав для скасування немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що на виконанні державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чернеги О.В. перебуває виконавче провадження №72641909 щодо примусового виконання виконавчого листа №344/2967/2023 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімум на дитину відповідного віку.

08.05.2024 головним державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чернегою О.В. винесено постанову про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_1 ( а.с. 7).

Згідно звернення позивача (боржника у виконавчому провадженні) від 18.09.2024р. була надана ОСОБА_1 відповідь органом ДВС про відмову у знятті арешту з майна.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачем в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, чи відмовою у скасуваанні арешту, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо ж особа, яка не погоджується з накладеним арештом, не є стороною виконавчого провадження, але такими діями порушується її право власності, вона звертається до суду з позовом, в якому передусім ставить питання про підтвердження її права власності на арештоване майно, а потім про зняття арешту.

Дані висновки узгоджуються з правовими позиціями, викладеними у Постановах Верховного суду від 19 січня 2022 у справі №577/4541/20, від 18 травня 2022 року у справі № 642/4263/21, від 29 червня 2023 року у справі № 208/9810/21, які в силу приписів ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує при ухваленні рішення.

У разі пред`явлення до суду такого позову стороною виконавчого провадження в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини 1статті 186 ЦПК України, а помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 161/3171/19 (провадження № 61-2484св20).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи, що позивач у справі є боржником у виконавчому провадженні, в рамках якого він просить зняти арешт з майна, тобто стороною діючого виконавчого провадження, така справа не може розглядатися за правилами позовного провадження в порядку цивільного судочинства.

Розділ VII ЦПК України регламентує судовий контроль за виконанням судових рішень. Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звідси, позивач, як сторона виконавчого провадження (боржник), має право на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України, а не в порядку цивільного судочинства (позовного провадження), у зв`язку з чим провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.186, ст. 255 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА