Справа № 190/1060/25
Провадження №2/190/509/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м.Пятихатки

П?ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Кудрявцевої Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) в приміщенні суду міста П?ятихатки Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив :

Позивач ТОВ«ФК «ЕЙС»» в особі представника позивача - Полякова О.В., звернувся через систему «Електронний суд» з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №00-9694145 від 27.03.2024 року в розмірі 33868,80 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422, 40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 7 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.03.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №00-9694145 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт ТОВ «Макс Кредит» та ознайомився з актуальною редакцією правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит». Після цього добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримати кошти, зареєструвався на сайті, кредитодавця, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту кредитодавця, тобто вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані. Відмова відповідача від проходження верифікації чи не надання інформації та документів необхідних для проведення верифікації має наслідком відмову кредитодавця від встановлення ділових відносин з позичальником та відмову від надання йому кредиту. Таким чином, ТОВ «Макс Кредит», перед прийняттям рішення щодо видачі кредитних коштів та укладення договору, перевірило не лише особисті дані відповідача ОСОБА_1 , з метою ідентифікації, а і платіжну картку, а саме : приналежність платіжної картки позичальнику ОСОБА_1 .. Згідно з правилами, до укладення кредитного договору, відповідачу для ознайомлення в особистий кабінет було направлено паспорт споживчого кредиту, з яким відповідач ознайомився та підписав шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 2829 відправлено 27.03.2024 о 10:54:48 на номер телефону відповідача - НОМЕР_1 та введено ним 27.03.2024 об 10:55:00. Введення відповідачем одноразового ідентифікатора є підписанням договору відповідно дост. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відтак, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, прийняття відповідних умов надання кредиту, а також повідомлення кредитодавцем у встановленій законом формі всіх умов, які є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України. За умовами договору кредитодавець надав відповідачу кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 6000,00 грн на умовах, передбачених договором, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кошти кредиту надавалися у безготівковій формі шляхом їх зарахування через компанію ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 . За надання кредиту, ОСОБА_1 , зобов`язувалася сплатити кредитодавцю комісію, що складає 600,00 грн., порядрок сплати якої визначено умовами кредитного договору . Тобто, ОСОБА_1 , було перераховано суму кредиту 6000, 00 грн.. Отже, відразу після вчинених ОСОБА_1 дій, 27.03.2024 року ТОВ «Макс Кредит» ініціювало переказ коштів згідно договору №00-9694145 від 27.03.2024 безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі онлайн»» на платіжну картку № НОМЕР_2 , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «Макс Кредит». Строк дії кредитної лінії 360 колендарних днів; ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит 22.03.2025 року.

Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі. Всупереч умовам кредитного договору №00-9694145 від 27.03.2024 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого має заборгованість в сумі 36868,80 грн., яка складається з: 6600,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 27268,80 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом;3000,00 грн, штрафні санкції..

21.10.2024 ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ ФК`Ейс» уклали договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором №00-9694145 від 27.03.2024 року. Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024 від ТОВ «Макс Кредит» до ТОВ «ФК`ЕЙС`перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 36868,80 грн.. ТОВ «ФК «ЕЙС»» не здійснювало нарахувань за кредитним договором. Позивач вказує, що станом на день звернення до суду, заборгованість відповідача по кредитному договору не сплачена, у зв`язку із чим, посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «ФК «ЕЙС» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

10.06.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, пославшись на те, що позивач не узяв до уваги п.8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. А також зазначила, що позивач звернувся до суду з позовом після спливу строку позовної давності, чим порушив ч.2 ст.258 ЦК України, а тому вважає позовні вимоги необгрунтованими та незаконними.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Відповідно до ст.191 ЦПК України, - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами справи

Враховуючи, що розгляд справи проводиться без виклику сторін, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З матеріалів справи вбачається, що 27.03.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №00-9694145 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора (02829).

Зокрема, відповідач, за допомогою мережі інтернет, перейшов на офіційний сайт первісного кредитора - https://kachay.com.ua/ та ознайомився з актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику.

Після цього добровільно без примусу чи тиску відповідачка заявила про бажання отримання коштів, зареєструвалася на сайті, під час чого пройшла процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту кредитодавця, тобто вказала свої особисті персональні ідентифікаційні дані.

Пунктом 4.3.4 договору передбачено, що позичальник при реєстрації на сайті кредитодавця зобов`язується вказувати повні, точні та достовірні відомості, включаючи свої персональні дані.

Відмова клієнта від проходження верифікації чи не надання інформації та документів необхідних для проведення верифікації має наслідком відмову кредитодавця від встановлення ділових відносин з клієнтом та відмову від надання йому кредиту.

Первісним кредитором здійснено ідентифікація/верифікація у спосіб передбачений діючим законодавством та залежно від технічних особливостей, результатів належної перевірки, умов фінансової послуги використовується один (або декілька) із зазначених способів ідентифікації та верифікації клієнта.

Таким чином, ТОВ «Макс Кредит» перед прийняттям рішення щодо видачі кредитних коштів та укладання договору, перевірило не лише особисті дані відповідача з метою ідентифікації, а і платіжну картку, а саме, приналежність платіжної картки позичальнику.

Згідно з правилами, до укладення договору про споживчий кредит, позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надається паспорт споживчого кредиту.

Позичальник ознайомлюється із запропонованими в паспорті споживчого кредиту умовами кредитування та у разі згоди із ними, підписує його шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з п. 7.10 кредитного договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором з боку позичальника та аналог власноручного підпису кредитодавця, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію»,що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 02829 відправлено 27.03.2024 о 10:54:48 на номер телефону відповідача ОСОБА_1 , - та введено нею 27.03.2024 о 10:55:00. Введення відповідачем одноразового ідентифікатора є підписанням договору відповідно дост. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Введення позичальником одноразового ідентифікатора є підписанням договору відповідно дост. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Введенням ідентифікатору позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а отже належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину.

При цьому, приймаючи умови договору, відповідач підтвердив, що йому в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, він ознайомлений з правилами повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті https://treba.credit/finansovi-poslugy/. (Розділ 7 кредитного договору).

Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.п. 1.2 - 1.3 Договору, сума кредитного ліміту складає 6000,00 грн, строк дії кредитної лінії - 360 календарних днів до 22.03.2025 р.

Згідно п.1.5 -1.5.2 договору знижена процентна ставка становить 0,98% від суми кредиту; стандартна процентна ставка становить 2,47% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно п.1.6. договору, за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає: 600,00 грн.

Згідно п. 1.9.1 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає 57717.00 грн.

27.03.2024 ТОВ «Макс Кредит» здійснило переказ коштів згідно договору №00-9694145 від 27.03.2024 безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну картку № НОМЕР_2 .

Доказом зарахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 є також Виписка за договором №00-9694145 станом на 04.05.2025 року за період 21.10.2024-04.05.2025, та довідка про рух грошових коштів по картці.

Отже, первісний кредитор ТзОВ «Макс Кредит» свої зобов`язання надати грошові кошти ОСОБА_1 , виконав в повному обсязі.

Всупереч умов договору №00-9694145 від 27.03.2024, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 36868,80 грн, яка складається з наступного: 6600,00 грн. заборгованість по кредиту; 27268,80 грн заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 3000,00 грн, штрафні санкції.. Дана сума заборгованості підтверджується детальним розрахунком заборгованості станом на 21.10.2024 року.

21.10.2024 ТОВ «Макс Кредит» та ТзОВ «ФК`ЕЙС» уклали договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №00-9694145 від 27.03.2024.

Список з переліком особистих даних боржників, розміри грошових зобов`язань кожного з боржників із зазначенням суми заборгованості та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, витяг долучено до позову.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Таким чином, встановлення судом факту невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором є підставою для задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В зв`язку з цим з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 36868,80 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 6600,00 грн, заборгованості за відсотками 27268,80 грн. При цьому, позивач не заявляє вимоги щодо стягнення з відповідача штрафних санкції у розмірі 3000,00 грн.

При цьому, суд не приймає до уваги відзив відповідачки ОСОБА_2 на позовну заяву, як такий, що поданий без належного правового обґрунтування. Так, відповідач у відзиві зазначає лише норми права, які мають бути застосовані до відповідних правовідносин, однак не зазначає аргументів на спростування позиції позивача, не вказує підстав для застосування строку позовної давності.

При зверненні з позовом у позовній заяві позивачем було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

З матеріалів справи вбачається, що 07.04.2025 між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір про надання правничої допомоги №07/04/25-02, за умовами якого адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах договору.

Окрім цього, 22.11.2024 між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено додаткову угоду №4 до договору про надання правничої допомоги від 07.04.2025, за умовами якого адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів ТОВ «ФК «ЕЙС» з питань, що відносяться до судів загальної юрисдикції по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 .

Згідно з Актом прийому - передачі наданих послуг від 07.04.2025, - Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» надані юридичні послуги на суму 7000 грн.

Отже, на підставі викладеного, враховуючи, що позивачем надано належні докази витрат на правову допомогу, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути ці витрати в повному обсязі, а саме в сумі 7000 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн, сплачений при зверненні до суду.

Керуючись ст. 12 -13,76-81,89, 247,258,263-265,274-275,279,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за Договором кредитної лінії № 00-9694145 від 27.03.2024 року у розмірі 33868 (тридцять три тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрат з надання професійної правничої допомоги в розмірі 7000 (сім тисяч)гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, адреса місцезнаходження: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, оф. 2005);

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 .

Головуюча суддя Ю.В.Кудрявцева