Справа № 352/1103/25
Провадження № 22-ц/4808/966/25
Головуючий у 1 інстанції ГРИНЬКІВ Д. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Мальцевої Є.Є.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду від 19 травня 2025 року, у складі судді Гриньків Д.В., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Тисменицької міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна,

в с т а н о в и в:

12 травня 2025 року заявник ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Тисменицької міської ради звернулася до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, у якій просила визнати недієздатним громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити опікуном ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Тисменицького районного суду від 19 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Тисменицької міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що ухвала постановлена при неправильному застосуванні норм матеріального права.

У своїй заяві просила визнати ОСОБА_2 недієздатним з огляду на наявність у нього хронічного, стійкого психологічного розладу, внаслідок чого він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, і призначити йому опікуна. Через незадовільний стан здоров`я заявниця не може опікуватись за ОСОБА_2 та доглядати за ним. Просила призначити опікуном ОСОБА_2 чоловіка її онуки ОСОБА_3 , оскільки її онука та її чоловік є членами сім`ї ОСОБА_2 , оскільки вони тривалий час проживають разом і ОСОБА_3 фактично здійснює за ним догляд. Інших родичів, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 та опікуватись ним немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Зазначає, що членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення вважаються її рідні брати та сестри. Отже, заявниця як член сім`ї ОСОБА_2 має право бути заявником у справі про визначення його недієздатним.

Вважає, що суд неправильно тлумачить норми матеріального та процесуального права, оскільки заявниця звернулась до суду не в інтересах ОСОБА_3 , а в інтересах свого рідного брата ОСОБА_2 .

В свою чергу, опікун призначається в порядку статті 300 ЦПК України за поданням органу опіки та піклування. В матеріалах справи є подання органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном ОСОБА_2 ОСОБА_3 , який може брати участь в розгляді справи особисто або через представника. Вважає, що не є та не може бути представником ОСОБА_3 .

У чинному законодавстві України відсутні будь-які обмеження щодо звернення до суду із заявою про визнання особи недієздатною і призначення опікуном недієздатної особи іншої особи. Вважає, що заявником та опікуном у справі можуть бути різні особи.

Постановивши оскаржувану ухвалу, суд обмежив доступ до правосуддя, а також порушив права ОСОБА_2 , який для належної реалізації своїх прав та обов`язків потребує призначення опікуна.

Просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_3 адвокат Руда Х.Д. подала клопотання письмові пояснення щодо підтримання апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Зазначає, що апелянт не може опікуватись за ОСОБА_2 та доглядати за ним через незадовільний стан здоров`я, вона просила в заяві призначити опікуном ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який є чоловіком її онуки - ОСОБА_4 та членом сім`ї ОСОБА_2 , оскільки тривалий час вони проживають разом і ОСОБА_3 фактично здійснює догляд за ОСОБА_2 . Інших родичів, які можуть здійснювати догляд за останнім, та опікуватись ним, немає.

Суд неправильно тлумачить норми матеріального та процесуального права, оскільки ОСОБА_1 звернулась до суду не в інтересах ОСОБА_3 , а в інтересах свого рідного брата ОСОБА_2 .

Просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Частиною другою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію справи, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження,

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам не відповідає.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявником заявлено вимогу про призначення опікуном ОСОБА_2 ОСОБА_3 , який у даній заяві має статус заінтересованої особи. Докази, які б підтверджували, що заявнику надано законом право звертатися до суду в інтересах інших осіб (процесуальна дієздатність), у даному випадку в інтересах заінтересованої особи ОСОБА_3 , в матеріалах заяви відсутні.

З вказаним висновком суду колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 1 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги (ч. 3 ст. 296 ЦПК України).

Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до частин 4, 5 статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Статтею 9 СК України встановлено коло осіб, сімейні відносини між якими регулюються СК України, зокрема це подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі.

Конституційний Суд України у рішенні від 03 червня 1999 року № 5рп/99 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частини четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») вирішив, що близькими родичами є рідні брати, сестри, онуки, дід, баба, іншими родичами є неповнорідні брати, сестри; зять; невістка; вітчим; мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші.

Також зазначив, що членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). При цьому, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

В постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року в справі № 372/2474/21 викладено правовий висновок, згідно якого близькими родичами є особи, які мають особливі права та обов`язки через тісні стосунки між собою.

Разом з тим, частиною 3 статті 296 ЦПК України передбачено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна ОСОБА_2 , на підтвердження родинних відносин з ОСОБА_2 , надала копії паспортів свого та заінтересованих осіб, копії свідоцтв про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , свідоцтв про смерть ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_1 як сестра заінтересованої особи ОСОБА_2 мала право звертатися до суду із заявою про визнання його недієздатним.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд з`ясовує, зокрема, чи відповідає заява за формою та змістом вимогам статей 175, 177 ЦПК України, встановлює наявність чи відсутність підстав, визначених статтями 185-186 ЦПК України, для повернення заяви чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З матеріалів справи, зокрема зі змісту поданої до суду першої інстанції заяви вбачається, що заявниця зазначила особу, яку просила визнати недієздатною ОСОБА_2 , вказала його реєстраційні дані та адресу проживання, копії пенсійного посвідчення, виписки, висновок лікарсько-консультативної комісії, висновок судово-психіатричної експертизи тощо.

Також, заявницею надано докази реєстрації спільного місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , висновок опікунської ради щодо можливості та доцільності призначення гр. ОСОБА_3 опікуном над дядьком ОСОБА_2 .

Процесуальні вимоги до змісту заяви про визнання особи недієздатною визначені ч. 3 ст. 297 ЦПК України. Зокрема, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до частини першої статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Частиною 3 статті 296 ЦПК України встановлено коло осіб, які можуть подати заяву про визнання фізичної особи недієздатною (тобто коли особа ще не є такою), а саме: члени її сім`ї, близькі родичі, незалежно від їх спільного проживання, орган опіки та піклування, заклад з надання психіатричної допомоги.

У той же час, вже при наявності рішення суду про визнання особи недієздатною та в подальшому вирішення питання про заміну та призначення нового опікуна, з такою заявою до суду має право звернутися лише орган опіки та піклування або особи, вже призначені опікуном (ч. 2 ст. 300 ЦПК України).

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 07.04.2022 у справі №712/10043/20, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України.

При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Зацікавлена особа має право звернутися до органу опіки та піклування з метою призначення її як опікуна недієздатної особи, який, у разі доцільності призначення її опікуном, уповноважений внести відповідне подання до суду.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного.

Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

У постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №545/1691/16-ц сформульовано висновок про те, що законодавством не передбачено обов`язку того, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі. Оскільки попередній опікун помер, особа рішенням суду вже визнана недієздатною, то повторне визнання цієї особи недієздатною під час розгляду заяви фізичної особи, яка бажає стати новим опікуном, про встановлення опіки над недієздатною особою та призначення опікуна не вимагається.

У постанові Верховного Суду від 08.01.2024 у справі №753/1905/22 зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що законодавцем вказано саме про подання органу опіки і піклування, а не про звернення останнім до суду із відповідною заявою та не наведено обмежень щодо правового механізму отримання відповідного подання.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на звернення до суду із заявою про визнання недієздатним її брата ОСОБА_2 .

Колегія суддів зауважує, що надання відповідних доказів та встановлення обставин можливості призначення опікуном ОСОБА_2 ОСОБА_3 має значення для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення за наслідками вирішення заяви про визнання особи недієздатною та встановлення опіки над особою, проте не може бути визнано підставою для повернення заяви, натомість може бути підставою для відмови у задоволенні заяви по суті з підстав недоведеності таких вимог або залишення заяви без розгляду у випадку наявності підстав для застосування положень частини 6 ст. 294 ЦПК України.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про повернення заяви ОСОБА_1 на підставі статті 185 ЦПК України є передчасним.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання заяви неподаною та її повернення, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала про повернення заяви підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 19 травня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

Є.Є. Мальцева