Пр.№ 2/756/1641/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И
25 червня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Майбоженко А.М.
секретаря Любін А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Дубчак Лесі Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -
Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 21.05.2025 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

19.05.2025 представниця відповідача ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просить визнати поважними причини пропуску строку на подання доказів понесення відповідачем витрат на правову допомогу, поновити строк та приєднати до матеріалів справи докази на підтвердження судових витрат понесених відповідачем та стягнути з позивачки на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 грн.

Згідно з ч.3, 4 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Частиною 1 ст.270 ЦПК України передбачено випадки для ухвалення додаткового рішення. Так, зокрема, згідно п.4 цієї норми, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.2-4 цієї ж статті, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Учасники справи в судове засідання не викликались. Суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення у справі суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч.1,3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 4 ст.141 ЦПК України визначено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

У відзиві, поданому до суду 01.04.2025 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Дубчак Л.С. зазначено, що відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

В клопотанні про розподіл судових витрат представниця відповідача Дубчак Л.С. просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 грн., за підготовку відзиву на позовну заяву вартістю 5 000 грн., участь адвоката в судових засіданнях 06.05.2025 та 12.05.2025 вартістю по 3000 за кожне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Судом встановлено, що 03.02.2025 між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Лесі Дубчак» укладено договір про надання правової (професійної правничої) допомоги №7 щодо представництва інтересів клієнта в усіх судових установах зокрема.

Відповідно до п.4.1. Договору, розмір гонорару Адвоката за надання правової допомоги згідно цього Договору Клієнту та порядок оплати такого гонорару визначається додатковою угодою між сторонами.

До клопотання про розподіл судових витрат представником відповідача надано Додаткову угоду від 27.03.2025 до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №7 від 03.02.2025, відповідно до п. 3, якої сторони погодили вартість надання окремих видів правової допомоги за підготовку відзиву в справі №756/15828/24 у розмірі 5 000 грн., участь адвоката у судовому засіданні 3 000 грн., підготовка інших заяв/заперечень/клопотань/ пояснень - 2 500 грн., Рахунок №1-ЛОО від 27.03.2025 за Договором про надання правової (професійної правничої) допомоги №7 від 03.02.2025 на суму 5 000 грн. за підготовку відзиву, платіжну інструкцію @2PL101509 від 31.03.2025 про сплату ОСОБА_1 5 000 грн. за надання юридичних послуг, Рахунок №6-ЛОО від 12.05.2025 за Договором про надання правової (професійної правничої) допомоги №7 від 03.02.2025 на суму 6 000 грн. за участь адвоката в судових засіданнях 06.05.2025 та 12.05.2025, платіжну інструкцію @2PL637200 від 14.05.2025 про сплату ОСОБА_1 6 000 грн. та Акт наданих послуг від 15.05.2025 в якому зазначено, зокрема, що за надані послуги, а саме складання відзиву, участь в судових засіданнях 06.05.2025 та 12.05.2025 клієнт сплатив Адвокатському бюро «Лесі Дубчак» 11 000 грн.

До орієнтовного розрахунку судових витрат, який міститься у відзиві від 01.04.2025, представником відповідача не надано Договору про надання ОСОБА_1 правової допомоги від 03.02.2025, Додаткової угоди від 27.03.2025, Рахунку №1-ЛОО від 27.03.2025, платіжної інструкції @2PL101509 від 31.03.2025 про сплату ОСОБА_1 5 000 грн, не повідомлено про їх існування ні суд, ні інших учасників справи.

Відповідно до ч.1, 4 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч.8 цієї ж статті, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, суд вважає, що разом з поданням відзиву до суду 01.04.2025 мав бути поданий Договір про надання правової (професійної правничої) допомоги від 03.02.2025 року, Додаткова угода до нього від 27.03.2025, в якій визначено вартість робіт за цією заявою в тому числі за розробку тексту відзиву, рахунок від 27.03.2025 та квитанція про сплату 5 000 грн. за підготовку відзиву від 31.03.2025.

Всупереч цьому, ці документи були надані суду та позивачу лише разом із клопотанням про розподіл судових витрат 19.05.2025.

Представниця відповідача в клопотанні про розподіл судових витрат просить визнати поважними причини пропуску строку на подання доказів понесення відповідачем витрат на правову допомогу, поновити строк та приєднати до матеріалів справи ці докази. Як на підставу поважних причин пропуску посилалася на те, що ОСОБА_1 перебуває в скрутному матеріальному становищі, це було враховано адвокатом під час визначення розміру гонорару. Частина коштів на оплату гонорару були позичені в сестри. Також звернула увагу суду, що додані до даного клопотання докази не могли бути подані до закінчення судових дебатів, оскільки остаточний рахунок на послуги було оплачено ОСОБА_1 лише 14 травня 2025 року, після чого, у відповідності до вимог законодавства про бухгалтерський облік, було складено акт наданих послуг, який є обов`язковим до подання при заявленні клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Однак, на думку суду, положення ч.8 ст.141 ЦПК України стосуються подання протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення доказів на підтвердження витрат, які сторона понесла чи очікує понести після завершення справи з огляду на весь комплекс вчинених адвокатом дії на виконання доручення клієнта.

Оскільки, Договір про надання правової (професійної правничої) допомоги від 03.02.2025 року, Додаткова угода до нього від 27.03.2025, рахунок від 27.03.2025 та квитанція про сплату 5 000 грн. за підготовку відзиву від 31.03.2025 вже були наявні у відповідача на час подачі відзиву до суду 01.04.2025, клопотання про визнання поважними причини пропуску строку на подання доказів задоволенню не підлягає.

З огляду на зазначене вище, порушення порядку подання доказів, суд вважає ці докази не допустимим і не вбачає підстав для відшкодування коштів, обумовлених ними.

Крім того, при ухваленні рішення 21.05.2025 судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат пов`язаних з проведення оцінки майна у розмірі 6 800 грн. та судового збору у розмірі 15 140 грн. сплаченого позивачкою при подачі позовної заяви до суду.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно вимог п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частино 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до Платіжної інструкції №0.0..1 від 06.11.2024 позивачем сплачено 6 800 грн на рахунок ПП «АРІАДНА» відповідно до Договору №AR211101-001 за проведення оцінки майна (а.с 33), яка мала значення для визначення ціни позову.

Сплата судового збору у розмірі 15 140 грн. за подання цієї позовної заяви до суду підтверджується квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки №5 від 29.11.2024 у розмірі 9 084 грн (а.с.37) та платіжною інструкцією №40 від 19.01.2025 у розмірі 6 056 грн.(а.с. 50).

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено на 48% від пред`явлених позовних вимог, суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивачки 48% сплаченого судового збору у розмірі 7 267,20 грн. та витрат на оцінку майна у розмірі 3 264 грн.

Керуючись ст.ст. 83, 141, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Дубчак Лесі Сергіївни про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на корись ОСОБА_2 :

7 267 (сім тисяч двісті шістдесят сім) гривень 20 копійок - судового збору;

3 264 (три тисячі двісті шістдесят чотири) гривні 00 копійок - витрат на проведення оцінки майна.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Майбоженко