Справа № 279/2804/25
Провадження № 2/279/1378/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Бобровою В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/2804/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, зазначивши, що 08.03.2025 р. близько 16 год. 30 хв. на автошляху «М-07Київ - Ковель - Ягодин» Коростенського району Житомирської області, зокрема: широта: 51,003485944, довгота: 28,540727818, поблизу К1111 «Коростень-об`їзна» сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій автотранспортного засобу «Рено Трафік», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який виїжджав з другорядної дороги, не надав перевагу у русі належному ОСОБА_1 автомобілю «Рено Меган», державний номер НОМЕР_2 , в зв`язку із чим сталась ДТП зі значними пошкодження автотранспортного засобу «Рено Меган». По факту вищевказаної ДТП за ініціативи її винуватця ОСОБА_2 та сприяння присутнього біля K1111 екіпажу патрульної поліції м. Житомира (службовий автомобіль державний номер 9845) при оформленні, був складений Європротокол № C33F3E6E1FC72 за первинними обставинами. 11.03.2025 р. нею була подана заява про страхову виплату до ПрАТ «УПСК» згідно із якою попередньо була обумовлена страхова виплата на ремонт автотранспортного засобу у розмірі 96000 гривень.

У зв`язку із затягуванням ПрАТ «УПСК» у виплаті страхової суми та кінцевого її розміру ремонт автотранспортного засобу «Рено Меган», державний номер НОМЕР_2 був виконаний за її власний кошт. Зокрема, відповідно до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 25/03 від 28.03.2025 р. вартість ремонту автомобіля склала 96100 гривень. 10.04.2025 р. представником ПрАТ «УПСК» була надана для підписання угода про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування, згідно якої ПрАТ «УПСК» зобов`язувалась виплатити страхову суму у розмірі 69892 грн. Розмір шкоди був визначений із врахуванням амортизаційних зносів автотранспортного засобу відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». А тому, вважає що різницю у фактично сплачених нею коштів за ремонт пошкодженого у ДТП автомобіля, має сплатити винуватець ДТП ОСОБА_2 . Сума фактично сплачених нею за ремонт автотранспортного засобу коштів становить 96100 гривень та 8500 гривень за проведення експертизи, а різниця між виплаченою ПрАТ «УПСК» коштів у розмірі 69892 гривень між фактично витраченою нею сумою становить 34708 гривень, яку вона просить стгнути з відповідача. також просить стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, копію ухвали про відкриття провадження з додаткми отримав 16.05.2025 року, відзив на позовну заяву не подав.

Третя особа ПрАТ «УПСК» пояснень щодо позову не подала.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 08.03.2025 р. близько 16 год. 30 хв. на автошляху «М-07 Київ - Ковель - Ягодин» Коростенського району Житомирської області, поблизу К1111 «Коростень-об`їзна» сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій автотранспортного засобу «Рено Трафік», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який виїжджав з другорядної дороги, не надав перевагу у русі належному ОСОБА_1 автомобілю «Рено Меган», державний номер НОМЕР_2 .

По факту вищевказаної ДТП був складений Європротокол № C33F3E6E1FC72 за первинними обставинами. Під час оформлення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») учасниками ДТП, що сталася 08.03.2025 о 16 год. 30 хв. на автошляху «М-07 Київ - Ковель - Ягодин» Коростенського району Житомирської області, за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сторонами дотримано умови його складання, зокрема, цивільно правова відповідальність обох учасників ДТП застрахована, потерпілих немає, будь-які особи внаслідок ДТП тілесні ушкодження не отримали, працівники поліції не викликалися та протокол про адміністративного правопорушення не складався.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Лише у такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Згідно п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та «Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду» оформлення ДТП без участі співробітників поліції, шляхом складання Повідомлення, можливе лише за умови одночасного виконання наступних вимог: відсутність травмованих (загиблих) людей в результаті ДТП; згода водіїв транспортних засобів щодо обставин ДТП; відсутність у водіїв транспортних засобі - учасників ДТП ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; наявність у водіїв транспортних засобів чинних полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; розмір шкоди заподіяної майну потерпілих, не перевищує максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом. У разі невиконання однієї з наведених умов, виклик співробітників поліції для оформлення ДТП обов`язковий.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, ч.3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК Українивстановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 22 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із п. 35.1 ст. 35 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника.

Позивач 11.03.2025 р. подала заяву про страхову виплату до ПрАТ «УПСК» згідно із якою попередньо була обумовлена страхова виплата на ремонт автотранспортного засобу у розмірі 96000 гривень.

10.04.2025 року ПрАТ "УПСК" та ОСОБА_1 підписали угоду про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування, яким погодили розмір страхового відшкодування в сумі 69892,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) судом зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону№ 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20).

Відповідно до висновку експерта №12 від 31.03.2025 року вартість матеріального збитку завдано власнику транспортного засобу «Рено Меган», державний номер НОМЕР_2 на момент ДТП станом на 08.03.2025 року складає 96100 гривень.

Оскільки, розмір майнового збитку перевищує ліміт страхового відшкодування, тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, а саме: 34708,00 грн., а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають стягеннюз відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. ст.6-13, 81, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 22, 979, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 34708 (тридцять чотири тисячі сімсот вісім) гривень матеріальної шкоди та 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судовго збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа - Приватне акцонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія", місце знаходження: 04080, м.Київ, вул. Кирилівська, 40, .

Суддя Леся НЕДАШКІВСЬКА

копія згідно з оригіналом