Справа № 208/712/24
Провадження № 2-о/191/39/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Окладнікової О.І.,

за участю секретаря судового засідання Заламай О.Ю.,

представника заявника - адвоката Скороход А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Друга кам`янська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із Заводського районного суду м. Дніпродзержинська надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю її та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини з 2015 року по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У заяві представник заявника посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 був чоловіком ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті дружини ОСОБА_2 успадкував її майно, яке складалось з: квартири по АДРЕСА_1 ; гаражу, розташованому по АДРЕСА_2 в дворі будинку номер АДРЕСА_3 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія ВАО № 258444, видане 23.09.2003 р. державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Полянським Ю.М., актовий запис № 1- 2718. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла єдина донька ОСОБА_4 , яка мала бути його спадкоємцем. Бути своїм представником в органах нотаріату, в тому числі в зв`язку із здійсненням нею державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з оформлення спадкових прав після смерті рідної доньки, добровільно, довіреністю № 1480 від 08.11.2021 року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 .

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , доглядала за померлим ОСОБА_2 та його померлою донькою ОСОБА_4 , вона була близькою подругою померлої ОСОБА_4 , та, з огляду на необхідність здійснення постійного догляду за померлими ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживала разом з ними з 2015 року.

Згідно з довідкою № 001255479, виданої ТОВ «Абонент XXI», м. Кам`янське, гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 11.06.2002 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно з довідкою № 001255480, виданої ТОВ «Абонент XXI», м. Кам`янське, крім гр. ОСОБА_2 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ), за даною адресою не зареєстрована ні одна особа.

Заявниця поховала ОСОБА_2 на церковному цвинтарі 18.12.2022 р. за свої кошти, про що свідчить довідка з Храму Святої Рівноапостольної княгині Ольги від 16.10.2023 р.

ОСОБА_2 та його померла донька були близькими людьми для заявниці, вони фактично були для заявниці родиною. Після смерті ОСОБА_4 , померлий ОСОБА_2 з огляду на його вік та стан здоров`я потребував та отримував належну йому допомогу виключно від заявниці. У зв`язку з чим заявниця мешкала разом без реєстрації з померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_2 однією сім`єю, вони вели спільне господарство багато років: з 2015 р. по дату смерті померлого спадкодавця ОСОБА_2 включно за місцем знаходження квартири: АДРЕСА_1 . Фактичний стан довіри та фактичних родинних відносин підтверджує також вище названа довіреність, видана померлим спадкодавцем ОСОБА_2 на ім`я заявниці, якою заявниця була уповноважена на представництво інтересів померлого спадкодавця ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується технічним паспортом Дніпродзержинського бюро технічної інвентаризації, інвентаризаційна справа № 6307, реєстровий № 22410, від 02.09.2003 р., Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1756034 від 17.10.2003 р. виданим Дніпродзержинським БТ1, згідно яким вбачається, що за ОСОБА_2 було зареєстроване право власності на дану квартиру.

17.01.2023 року заявник звернулась із заявою до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Білецької В.І., реєстровий № 70 за видачею свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , але заявниці державним нотаріусом Другої каменської державної нотаріальної контори Астаховою О.С. була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.10.2023 року, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не надала документи, які підтверджують родинний зв`язок спадкоємиці зі спадкодавцем.

Згідно даної постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.10.2023 року вбачається, що заявниця звернулась у 6-ти місячний термін із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Будь-які інші заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 матеріали спадкової справи не містять.

Факт проживання заявниці з померлим спадкодавцем ОСОБА_2 за однією адресою, а також те, що заявниця перебувала з ним в добрих відносинах, що померлий потребував допомоги у зв`язку з похилим віком, факт ведення з ним спільного господарства, те, що заявниця купувала йому продукти та ліки, сплачувала за житлово-комунальні послуги, піклувалась за ним, як за членом своєї сім`ї та після смерті поховала його підтверджується показаннями свідків. Будь-яких інших заяв про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило, але у зв`язку з тим, що у заявниці були відсутні документи, що підтверджують спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 . ОСОБА_2 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки, іншим чином підтвердити факт проживання заявниці однією сім`єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2015 року по день його смерті, тобто більше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а його встановлення має юридичне значення у зв`язку із необхідністю в оформленні спадщини, заявниця вимушена звернусь до суду за вирішенням цього питання.

Ухвалою суду від 03.04.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 14.10.2024 року було витребувано з Другої кам`янської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в разі відсутності заведеної спадкової справи - інформацію щодо наявності інших осіб (або відсутності таких), які звертались за оформленням спадкових справ після смерті ОСОБА_2 .

18.06.2025 року на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів з Другої кам`янської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У сьогоднішньому судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала та просила їх задовольнити повністю.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі.

У судовому засіданні від 09.01.2025 року свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона знайома зі ОСОБА_7 приблизно 10 років. Знала також ОСОБА_2 . Вони зустрічались у 2022 році з ОСОБА_2 , коли він оформляв на ОСОБА_7 квартиру, що залишилась після смерті доньки. ОСОБА_7 займалась похованням доньки ОСОБА_2 . Також вона доглядала і за донькою, і за ОСОБА_2 . Вона йому допомагала, підтримувала і завдяки її він вижив після смерті доньки.

Відповідаючи на питання адвоката Скороход А.О. свідок ОСОБА_6 зазначила, що скільки вона знає ОСОБА_7 , то вона весь час була пов`язана з сім`єю ОСОБА_2 . З її розмов вона (свідок) знала про ОСОБА_9 (доньку ОСОБА_2 ) і про ОСОБА_2 . Вона (свідок) була і там, де ОСОБА_7 жила, і там, де ОСОБА_2 жив, але не заходила. Бо там двоповерховий будинок. Коли переоформлювали квартиру після смерті доньки ОСОБА_2 на ОСОБА_7 , то вони допомагали, адже він (померлий) хотів зробити договір дарування, але зробили купівлю-продаж. При цьому він говорив, що хоче, щоб ОСОБА_7 все залишилося. Вдруге, коли вони бачилися з ОСОБА_7 і ОСОБА_2 , то відпочивали в кафе на набережній у м.Дніпро. ОСОБА_1 не була зареєстрована за однією адресою з ОСОБА_2 , бо він планував скласти заповіт на неї. Також він давав на її ім`я довіреність, бо вона допомагала, відвозила та завозила його, куди йому було треба. Вона (свідок) їздила у м.Кам`янське і говорила з жінкою, що жила по сусідству, але вона відмовилась від свідчень у суді зі своїх міркувань. Поховання ОСОБА_7 робила сама.

Відповідаючи на питання суду свідок ОСОБА_6 зазначила, що познайомилась зі ОСОБА_7 приблизно 9-10 років тому у м.Дніпро. Після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 виїхала за кордон: в Ірландію . Вона (свідок) не бачила, щоб ОСОБА_1 проживала у квартирі ОСОБА_2 . Їй відомо, що квартира у м.Дніпрі, що залишилась після смерті доньки ОСОБА_2 , і далі належить ОСОБА_7 .

У судовому засіданні від 11.03.2025 року свідок ОСОБА_12 пояснив, що вони знайомі з 2015 року з ОСОБА_13 . Підтримували з нею відносини, дружили сім`ями. Часто з нею зустрічалися. Знали про її подругу ОСОБА_9 , у якої вона часто бувала. Потім вона взяла опікунство над ОСОБА_2 . На набережній у м.Дніпро вони зустрічалися. Він ( ОСОБА_2 ) подарував їй ( ОСОБА_1 ) квартиру. Вони були при цьому. Вони оформили договір купівлі-продажу. Якби знали, то він ( ОСОБА_2 ) оформив би заповіт. Вона ( ОСОБА_1 ) і його доньку ховала. І на його (свідка) ім`я залишила доручення, бо виїхала з України, щоб оформити всі документи щодо спадщини. Сусідка ОСОБА_16 , яка підтвердила, що вона ( ОСОБА_1 ) проживала, але їхати до суду відмовилась. Інших свідків не знайшли.

Відповідаючи на питання адвоката Скороход А.О. свідок ОСОБА_12 зазначив, що у 2015 році ОСОБА_1 вже дружила з донькою ОСОБА_2 , тимчасово проживала та допомагала. Він знайомий був з нею через дружину. Вони були як сім`я та проживали як батько з донькою за адресою: АДРЕСА_3 . Він (свідок) заходив до нього, вона готувала. Вона (ОСОБА_1) і в м.Дніпро жила, бо там у неї було інтимне життя. Вона до ОСОБА_2 приїжджала, а він до неї їздив. Він давав їй довіреність. Те, що він залишив їй - це чисто із вдячності. Він думав. Що буде ще жити 10 років. Вона не примушувала складати його заповіт. Вона ховала його, що підтверджено довідкою. Він (свідок) збирав документи, щоб оформити на неї ( ОСОБА_1 ) спадщину. Свідок ОСОБА_16 відмовляється свідчити у суді.

Відповідаючи на питання суду свідок ОСОБА_12 зазначив, що він (свідок) заходив у під`їзд будинку, де був зареєстрований ОСОБА_2 , бо заносив пакети, але до самої квартири не заходив - лише до вхідних дверей. Особисто не бачив спільного побуту ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Про те, що вони спільно проживали знає зі слів інших осіб. ОСОБА_1 жила і в м.Дніпро, і в м.Кам`янському

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому, відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 20.12.2022 року, яка долучена до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та шлакоблок. гаражу, розташованого в АДРЕСА_5 (а.с.13-15).

В якості доказу до позову долучено копію акту №550 спільного проживання від 06.12.2023 року складеного у складі: техніки КП КМР «Добробут» ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , однак, він є неналежним доказом адже має наступний зміст: «Складено акт в тому, що: за адресою: АДРЕСА_1 дійсно мешкали гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрований) та фактично без реєстрації гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 2015 року до дня смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про що свідчать та підписують сусіди» та у той же час жодного підпису сусідів немає. Лише вказано, що мешканка будинку АДРЕСА_6 , ОСОБА_19 , підтверджує даний факт, але від підпису відмовилась (а.с.9).

ОСОБА_12 , який діє по довіреності від імені ОСОБА_1 , звернувся до державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Астахової О.С. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Нотаріусом 11.10.2023 року була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не надала документи, які підтверджують родинний зв`язок спадкоємиці зі спадкодавцем (а.с.6).

Заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , що підтверджується копією сторінки паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 15.04.2010 року Синельниківським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.17-19).

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 1264 ЦК України, передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

До спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка чи чоловік, які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Тобто, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Отже, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно із частинами другою, четвертою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27 травня 2021 року в справі № 552/196/20.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2019 року в справі № 521/16365/15.

Судом встановлено, що власне ставлення заявниці до померлого ОСОБА_2 , витрати, понесені на його поховання, не є підтвердженням факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, їх пов`язаності спільним побутом та взаємними правами і обов`язками, що згідно зі ст.1264 ЦК України, дає право на спадщину.

Щодо вищенаведених показань свідків, суд приходить до висновку, що ними взагалі неможливо підтвердити той факт, що ОСОБА_1 саме проживала разом з ОСОБА_2 однією сім`єю у визначений часовий проміжок. Жоден зі свідків не дав суду показань щодо того, що вони були бачили саме спільне проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , бо жодного разу не були у квартирі, що належить померлому ОСОБА_2 і де він проживав до моменту смерті, а тому факт надання певного виду допомоги чи догляду не може бути беззаперечною та єдиною підставою для задоволення заяви.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, оскільки ОСОБА_1 не довела факт проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю, наявність спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, оплату комунальних послуг, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 13, 76-81, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 24.06.2025 року.

Суддя О.І. Окладнікова