Справа № 302/932/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 червня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Кожух О.А.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2024 року, ухвалене головуючим суддею Кривка В.П., в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , співвідповідачів ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Лисенко Ольги Олександрівни, третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Черток Ірини Володимирівнаи про витребування з незаконного володіння земельної ділянки, а також за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , співвідповідачів ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Фєтісової Віталіни Олександрівни, третьої особи без самостійних вимог приватний нотаріус Черток Ірини Володимирівни про витребування з незаконного володіння земельної ділянки

встановив:

У травні 2023 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , співвідповідачів ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Лисенко О.О., третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Черток І.В. про витребування з незаконного володіння земельної ділянки.

Також у травні 2023 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , співвідповідачів ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Фєтісової В.О., третьої особи без самостійних вимог приватний нотаріус Черток І.В. про витребування з незаконного володіння земельної ділянки

Ухвалою Міжгірського районного суду від 07 червня 2023 року об`єднано вказані позови в одне провадження.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_5 (правонаступником після смерті якого є ОСОБА_2 ) і позивачка ОСОБА_4 зазначали, що у їм на праві власності належать земельні ділянки в урочищі «За дорогою» в селі Подобовець Хустського (раніше Міжгірського) району Закарпатської області площами по 1,43 га кожна з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номерами :10:003:0013 і :10:003:0012. Ці земельні ділянки вони отримали на підставі належних сертифікатів на земельну частку (пай) на землях колективної власності КСП «Шипіт» (ЗК 0096673, ЗК 0096708).

Позивачі 08.10.2015 на підставі сертифікатів та технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) зареєстрували зазначені земельні ділянки з присвоєнням вищезазначених кадастрових номерів в Державному земельному кадастрі.

Рішенням Пилипецької сільської ради від 11.10.2015 № 73 було затверджено зазначені технічні документації із землеустрою і ці земельні ділянки передано у власність ОСОБА_5 і ОСОБА_4 18.11.2015 позивачі зареєстрували право власності на земельні ділянки їм було видано Міжгірським районним управлінням юстиції Закарпатської області свідоцтва про право власності на нерухоме майно відповідно номери НОМЕР_1 , 47935955 та присвоєно реєстраційні номери об`єктам права власності відповідно: 24, 24.

Однак, 09.05.2023 позивачі дізналися про те, що 27.04.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черток І.В. було посвідчено договори купівлі-продажу зазначених земельних ділянок (реєстрові номери 106, 105), на підставі яких нотаріусом прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 27.04.2023 за № 67379700, за № 67379620, згідно з якими було внесено відомості про реєстрацію права власності на зазначені земельні ділянки за ОСОБА_1 (номери відомостей про речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 50082697, 50082629). Цими діями було припинено право власності позивачів на зазначені земельні ділянки.

Однак позивачі заперечують факт укладення ними договорів купівлі-продажу належних їм земельних ділянок, вони не отримували коштів за продаж цих ділянок, не узгоджували з відповідачем ОСОБА_1 істотних умов договорів купівлі-продажу, не надавали повноважень співвідповідачу ОСОБА_3 укладати від їх імені договори купівлі-продажу зазначених земельних ділянок, не підписували довіреностей чи доручень і не звертались з цього приводу до приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Фєтісової В.О., ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

З врахуванням вимог ст.ст. 202, 203, 205, 207, 215, 627, 655, 656, 657, позивачі проси суд:

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :10:003:0013 площею 1,43 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в селі Подобовець Хустського району Закарпатської області на користь ОСОБА_5 (правонаступником якого є ОСОБА_2 );

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :10:003:0012 площею 1,43 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в селі Подобовець Хустського району Закарпатської області на користь ОСОБА_4 .

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2024 року позов задоволено частвоко.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Деснянським РУ ГУ МВС України в місті Києві, РНОКПП НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_1 , земельну ділянку кадастровий номер :10:003:0013 площею 1,43 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в селі Подобовець урочище «За дорогою» Хустського району Закарпатської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Деснянським РУ ГУ МВС України в місті Києві, РНОКПП НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_1 , земельну ділянку кадастровий номер :10:003:0012 площею 1,43 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в селі Подобовець урочище «За дорогою» Хустського району Закарпатської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканки АДРЕСА_3 .

Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_4 до приватних нотаріусів Лисенко О.О. і ОСОБА_8 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 12 969 гривень з яких: судовий збір - 1 609,80 гривень та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи - 11 359,20 гривень.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 12 969 гривень з яких: судовий збір - 1 609,80 гривень та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи - 11 359,20 гривень.

Скасовано забезпечення позовів у виді накладеного арешту та заборон на земельні ділянки, згідно з ухвалами Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17.05.2023 (справа № 302/933/22, провадження 2/302/197/23), від 17.05.2023 (справа № 302/932/23, провадження 2/302/196/23) .

ОСОБА_1 оскаржила рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи скарги зводяться до того, що суд неповно з`ясував обставини справи та не надав їм належної оцінки.

Вказує, що 27 квітня 2023 року між нею та позивачами, від іменті яких діяв представник ОСОБА_3 , було укладено договори купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровими номерами :10:003:0013 та :10:003:0012 площею по 1,43 га, що розташовані у Закарпатській області, Міжгірському районі, с. Подобовець, Урочище За дорогою, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договори були посвідчені нотаріально приватним нотаріусом

При цьому, трьома нотаріусами при укладанні та посвідченні даних правочинів було повністю дотримано вимоги чинного законодавства, зокрема Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено наказом Міністерства юстиції від 22.01.2012 року № 296/5 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за N 282/20595.

При укладанні Договорів купівлі-продажу представником продавців було надано чинні повноваження та оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки, а саме свідоцтва про право власності на нерухоме майно номери НОМЕР_1 , НОМЕР_6 , які залишились у нотаріальній справі. Дані документи могли бути передані представнику лише особисто позивачами. Крім того, з пояснень приватних нотаріусів Лисенко та Фєтісовою зрозуміло, що оформлення довіреностей відбувалось позивачами особисто, без присутності їх представника Самусенко, що при оформленні довіреностей позивачі надали оригінали своїх паспортів та ідентифікаційних кодів.

Також зазначає, що саме від позивачів вона отримала у 2023 році пропозицію купити земельні ділянки з кадастровими номероми :10:003:0013 площею 1,43 га та номером :10:003:0012 площею 1,43 га, що розташовані у Закарпатській області, Міжгірському районі, с. Подобовець, Урочище За дорогою, які з 2017 року орендовані її родиною для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що укладені відповідні договори оренди земельних ділянок, підтвердження чого міститься в матеріалах справи.

Однак, судом першої інстанції не було враховано та надано належної оцінки вказаним фактам та поясненням учасників процесу, при цьому суд дійшов неправомірного висновку, до оспорювані угоди, укладені за підставі нібито фіктивних довіреностей, які видані не позивачами. Слід заначити, що незважаючи на всі свої твердження позивачі ніколи не звертались з жодними заявами про порушення кримінальних проваджень стосовно підробки документів або з заявами про втрату паспортів чи інших документів.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення зроблено невірний безпідставний висновок, що в даному випадку має місце незаконне заволодіння відповідачем майном, що належить на праві власності позивачам.

Матеріали справи містять беззаперечні докази того, що всі учасники, окрім позивачів, діяли добросовісно та відповідно до законодавства при укладанні договорів купівлі-продажу земельних ділянок.

Однак, суд першої інстанції врахував лише пояснення позивачів та їх представника та Висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 13.06.2024 № 188/24-32. Висновок експерта вважає належним доказом.

Так, у висновку експерта описано, що зразки та досліджувані підписи, мають як спільні так і розбіжні ознаки, при цьому експертом спільні ознаки не описані та їм не надано належної оцінки. У висновку зазначено, що застосовано експертом положення Методики почеркознавчого дослідження коротких рукописних записів, виконаних особами похилого та старечого віку Національний науковий центр "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса", 2023 (реєстраційний №1.1.63). Але само дослідження, яке відображено у висновку зроблено без застосування вказаної методики, бо дослідження було виконано поетапно, при цьому відповідно до Методики дослідження повинно бути структуровано за дворівневим принципом, сутність якого полягає в тому, що дослідження проводять не просто поетапно, а виконують циклічно, тобто з різним ступенем глибини й наближення до остаточного розв`язання на різних рівнях. Кожний рівень, кожний етап, кожна стадія дослідження завершуються формуванням проміжних висновків, оцінювання яких відбувається з урахуванням усіх здобутих раніше результатів дослідження.

Експертом при проведенні дослідження не враховано, що особами похилого та старечого віку спостерігається наявність в тексті фрагментів, які різняться між собою за загальними ознаками, що передбачає нестійкість у зв`язку, розмірі, розгоні й інших ознаках протягом частини досліджуваного запису. Фрагменти запису слова можуть відрізнятися як один від одного, так і за кількома ознаками.

За таких метрологічних порушень проведення дослідження, його висновки є дуже сумнівними та не можуть бути належним та допустимим доказом по справі.

Договори купівлі продажу земельних ділянок 27 квітня 2023 року, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черток І.В. (реєстрові номери 106, 105), на підставі яких проведено державну реєстраціюправ та їх обтяжень 27.04.2023 за № 67379700, за № 67379620, згідно з якими було внесено відомості про реєстрацію права власності на зазначені земельні ділянки за ОСОБА_1 (номери відомостей про речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 50082697, 50082629) є дійсним.

Позивачі не ставлять питання про визнання договорів та реєстрації права власності на зазначені земельні ділянки недійсними.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У позовах фактично оспорюється факт укладення правочину. Такі факти може бути спростований - шляхом подання окремого позову про недійсність правочину.

Позивачі просять витребувати земельні ділянки відповідно до вимог ст. 387, 388 ЦК України. Витребувати своє майно із чужого незаконного володіння має право лише власник, і лише якщо доведе факт незаконного вибуття майна з його володіння.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

При укладанні та посвідченні договорів купівлі продажу земельних ділянок всі вимоги законодавства щодо укладання та реєстрації права власності було дотримано. Відсутня жодна законна підстава вважати, що вказані договори укладені всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 203 та ст. 215 ЦК України, позивачами не надано жодного належного доказу того, що в вказані договори були укладені без дотримання вимог даних законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Рішко С.І., просить залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін рішення суду першої інстанції. Судом перевірено наявні в матеріалах справи докази та вірно встановлено фактичні обставини справи і ухвалено законне і обгрнутоване рішення.

Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не укладали (не підписували) із ОСОБА_1 вищевказаних договорів купівлі-продажу земельних ділянок та не укладали довіреностей на представництво своїх інтересів з метою відчуження земельних ділянок з кадастровими номерами :10:003:0012 та :10:003:0013, а також не отримувала кошти за продаж цих ділянок, тобто не узгоджували із ОСОБА_1 істотних умов договорів купівлі-продажу №105 та №106 від 27.04.2023 року, то такі договори є неукладеним, а реєстрація приватним нотаріусом Черток І.В. переходу права власності на ці ділянки від позивачів до ОСОБА_1 була проведена безпідставно та всупереч вимог чинного законодавства.

Також ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_5 не укладали із ОСОБА_3 договорів доручення в будь-якій формі, в т.ч. усній, щодо розпорядження від їх імені земельними ділянками з кадастровими номерами :10:003:0012 та :10:003:0013, а також не виявляли намірів та не підписували Довіреності №409 та Довіреності №420. За словами позивачів, 14.04.2023 року вони перебувала за місцем свого проживання в с. Подобовець Хустського району Закарпатської області, а не в м. Києві. Вони не зверталася до приватних нотаріусів КМНО Фєтісової В.О. та ОСОБА_6 для посвідчення Довіреності №409 та Довіреності №420, не підписували ці довіреності. Позивачам не було відомо хто саме від їх імені виконав підписи і рукописні записи їх прізвищ з ініціалами в графах «Підпис» в Довіреності №409 та Довіреності №420.

Більше того, із наданих суду першої інстанції приватними нотаріусами КМНО Фєтісовою В.О. та Лисенко О.О. матеріалів нотаріальних справ щодо посвідчення Довіреності №409 та Довіреності №420 нами було виявлено, що ці довіреності були посвідчені на підставі підроблених паспортів та довідок про присвоєння ідентифікаційних номерів, виданих на ім`я позивачів.

Вказані обставини також підтверджуються висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 13.06.2024 року №188/24-32, з якого слідує, що підписи від імені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на довіреностях, які складені приватними нотаріусами Фєтісовою В.О., Лисенко О.О про надання повноважень ОСОБА_3 діяти в інтересах позивачів для цілей укладення від їх імені спірних договорів купівлі-продажу земельних ділянок, виконані не позивачами, а іншими особами.

Оскільки позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не укладали із ОСОБА_3 договорів доручення щодо розпорядження від їх імені земельними ділянками з кадастровими номерами :10:003:0012 та :10:003:0013, позивачі не зверталися до приватних нотаріусів КМНО Фетісової В.О. та ОСОБА_6 за посвідченням Довіреності №409 та Довіреності №420, та не підписували цих довіреностей, то судом першої інстанції правомірно буловизнано ці правочини неукладеними. Відповідно ОСОБА_3 не був наділений у встановленому законом порядку від імені позивачів розпоряджатися земельними ділянками з кадастровими номерами :10:003:0012 та :10:003:0013, в т.ч. шляхом укладення із ОСОБА_1 спірних договорів купівлі-продажу від 27.04.2023 року №105 та №106. Оскільки позивачі жодним іншим чином не підтверджували намір та волевиявлення щодо відчуження на користь ОСОБА_1 цих земельних ділянок, то в даному випадку має місце незаконне заволодіння ОСОБА_1 майном, що належить на праві власності позивачам.

Отже, належним та ефективним способом захисту порушених прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як власників земельних ділянок з кадастровими номерами :10:003:0012 та :10:003:0013, було витребування цих ділянок із незаконного володіння ОСОБА_1 , що і було правомірно задоволено судом першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно з сертифікатами на земельну частку (пай) серії ЗК № 0096673, № 0096708 виданих 13.06.1997 Міжгірською районною державною адміністрацією ОСОБА_5 і ОСОБА_4 посвідчено право на земельну частку (пай) на землях, що знаходились в ксп «Шипіт», розміром 1,43 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цих ділянок у натурі (на місцевості). 08 жовтня 2015 року на підставі зазначених сертифікатів та технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) в Державному земельному кадастрі зареєстровано земельні ділянки з кадастровими номерами :10:003:0013 ( ОСОБА_5 ) і :10:003:0012 ( ОСОБА_4 ) площами по 1,43 га кожна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з розташуванням в урочищі «За дорогою» в селі Подобовець Міжгірського (на даний час Хустського району) Закарпатської області.

Згідно з рішеннями Пилипецької сільської ради Міжгірського (на даний час Хустського) району Закарпатської області від 11.10.2015 № 73, № 74 затверджено зазначені вище технічні документації із землеустрою на земельні ділянки та передано ці ділянки у власність ОСОБА_5 , ОСОБА_4 18.11.2015 зареєстровано право власності на зазначені земельні ділянки за власниками ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і 19.11.2015 реєстраційна служба Міжгірського районного управління юстиції видала власникам земельних ділянок свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 з присвоєнням реєстраційного номера об`єкта права власності 24 (за ОСОБА_5 ), № НОМЕР_6 з присвоєнням реєстраційного номера об`єкта права власності 24 (за ОСОБА_4 ).

Згідно з довіреністю від 14.04.2023, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. за реєстровим номером 420 (бланк НСК317841) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт НОМЕР_7 , виданий Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області 20.11.1997, РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) уповноважив ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт серія НОМЕР_9 , виданий Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області 16.08.2008, РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) продати за ціну та на умовах на його власний розсуд належну ОСОБА_5 на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером :10:003:0013 площею 1,43 га. Довіреність була видана зі строком дії на один рік (дійсна до 14.04.2024) і підписана від імені ОСОБА_5 .

Згідно з довіреністю від 14.04.2023, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фєтісовою В.О. за реєстровим номером 409 (бланк НСК 479754) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_11 , виданий 01.06.2002 Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області, РНОКПП НОМЕР_5 уповноважила ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_10 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_9 , виданий Києво-Святошинським РВ УМВС України в Київській області 16.08.2008, - бути повноважним представником з питань розпорядження продажу, міни, здачі в оренду (найм), за ціну та на умовах за його розсудом у спосіб та в порядку, передбаченим законодавством України, належну їй на праві власності земельної ділянки кадастровий номер :10:003:0012 площею 1,43 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладання /підписання угод або інших документів про відчуження або оренду (найму); захисту прав, законних інтересів та майна. Довіреність була видана зі строком дії на один рік (до 14.04.2024 або до її скасування раніше зазначеного терміну) без права передоручення і підписана від імені ОСОБА_4 .

Згідно з договорами купівлі-продажу земельних ділянок, посвідченими 27.04.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черток І.В. за реєстровими номерами 106, 105 продавці ОСОБА_5 і ОСОБА_4 (власники земельних ділянок), в інтересах яких діяв ОСОБА_3 на підставі вищезазначених довіреностей, передали у власність покупця ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Деснянським РУ ГУ МВС України в місті Києві 12.10.2004, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , земельні ділянки площею по 1.43 га кожна кадастрові номери :10:003:0013, :10:003:0012, які розташовані в урочищі «За дорогою» в селі Подобовець Міжгірського району Закарпатської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У договорах також зазначено ціну продажу земельних ділянок по 18000 гривень кожна, посилання на документи про право власності продавців на зазначені земельні ділянки (свідоцтва про право власності, видані 19.11.2015 державним реєстратором реєстраційної служби Міжгірського районного управління юстиції Закарпатської області Кужель Л.Ф. індексні номери 47941585, 47935955), реєстрацію права власності зазначених земельних ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номери записів права власності 1218694, 12117144 та реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 24, 24). Ці договори підписані від імені продавців ОСОБА_3 , а від імені покупця ОСОБА_1 .

ОСОБА_5 і ОСОБА_4 в суді першої інстанції підтвердили, що не надавали повноважень Самусенко О.В. щодо продажу належних їм земельних ділянок, не прибували в місто Київ для надання довіреностей, не звертались до приватних нотаріусів Лисенко О.О. і ОСОБА_9 і не підписували довіреності, на підставі яких було укладено договори купівлі-продажу земельних ділянок між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 .

Вказане також підтверджується висновком судового експерта Я.Сухомлин Київського НДІС № 188/24-32 від 13.06.2024, складеним на виконання ухвали суду від 01.12.2023 про призначення в справі почеркознавчої експертизи.

Зокрема у висновку зазначається, що:

- підписи від імені ОСОБА_4 та рукописні записи « ОСОБА_4 » у графі «підпис» у довіреності, яка посвідчена 14.04.2023 в м. Києві приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фєтісовою В.О., зареєстрованою в реєстрі за № 409 (бланк НСК 479754) і на другому примірнику цієї довіреності, - виконані не ОСОБА_4 , а іншою особою;

- підписи від імені ОСОБА_5 та рукописні записи « ОСОБА_10 » у графі «підпис» довіреності, яка посвідчена 14.04.2023 в м. Києві приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О., зареєстрованої в реєстрі за № 420 (бланк НСК 317841) і на другому примірнику цієї довіреності, - виконані не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішне суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої піні статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Отже, істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет і ціну.

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

В пунктах 114-116, 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі N 183/1617/16 суд зазначив, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (див. принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі N 653/1096/16-ц).

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 21 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду перо витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на вказане у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Отже, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 не надавали повноважень ОСОБА_3 діяти в їх інтересах щодо відчуження належних їм земельних ділянок, не підписували довіреності, тобто не вчиняли цей правочин.

Так як ОСОБА_4 не укладала із ОСОБА_3 договору доручення щодо розпорядження від її імені земельною ділянкою з кадастровим номером :10:003:0012, не зверталася до приватного нотаріуса ОСОБА_9 за посвідченням Довіреності 14.04.2023 та не підписувала її, тому ця довіреність є неукладеною. Відповідно ОСОБА_3 не був наділений у встановленому законом порядку від імені позивачки розпоряджатися земельною ділянкою з кадастровим номером :10:003:0012, в т.ч. шляхом укладення із ОСОБА_1 договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 27.04.2023.

Також ОСОБА_5 не укладав із ОСОБА_3 договору доручення щодо розпорядження від його імені земельною ділянкою з кадастровим номером :10:003:0013, не звертався до приватного нотаріуса Лисенко О.О. посвідченням Довіреності 14.04.2023 та не підписував її, тому ця довіреність є неукладеною. Відповідно ОСОБА_3 не був наділений у встановленому законом порядку від імені позивача розпоряджатися земельною ділянкою з кадастровим номером :10:003:0013, в т.ч. шляхом укладення із ОСОБА_1 договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 27.04.2023.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що у цьому випадку має місце незаконне заволодіння відповідачем майном позивачів та належним і ефективним способом захисту порушеного права останніх, як власників земельних ділянок є витребування таких із незаконного володіння ОСОБА_1 .

Водночас, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині солідарного розподілу судових витрат.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з відповідачів судових витрат.

В іншій частині оскаржуване судове рішення, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Зважуючи на встановлене та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2024 року, змінити, виклавши резолютивну частину судового рішення в частині розподілу судових витрат в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 6 484,50 гривень з яких: судовий збір 804,90 гривень та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи 5 679,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 6 484,50 гривень з яких: судовий збір 804,90 гривень та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи 5 679,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 6 484,50 гривень з яких: судовий збір 804,90 гривень та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи 5 679,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 6 484,50 гривень з яких: судовий збір 804,90 гривень та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи 5 679,60 гривень.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 липня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: