Справа № 681/495/25
Провадження № 2/681/373/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 червня 2025 року м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області у складі головуючої - судді Горгулько Н.А.,

розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

16.04.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі Товариство) звернулося до суду з позовом, у котрому просило стягнути з відповідачки заборгованість: за договором №11368-05/2024 про надання фінансового кредиту від 07.05.2024, яка становить 19800 грн та за договором позики №7326749 від 29.04.2024, яка становить 16462,50 грн, яка в загальному розмірі складає 36262,50 грн, а також понесені судові витрати.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що 07.05.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Аванс кредит» був укладений договір про надання фінансового кредиту №11368-05/2024, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6000 грн, строком на 120 днів та зобов`язувалася сплатити проценти за користування ним.

29.04.2024 між відповідачкою та ТОВ «Маніфою» був укладений договір позики №7326749 відповідно до умов якого позичальниця отримала грошові кошти в розмірі 5000 грн та зобов`язалася повернути їх в строк до 18.07.2024 зі сплатою процентів за користування кредитом.

Проте, взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість за вищевказаними договорами.

Товариство уклало договори факторингу: 19.09.2024 за №19092024 з ТОВ «Аванс кредит»; 11.01.2024 за №11-01/2024 з ТОВ «Маніфою», за умовами яких позивач набув права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, в тому числі за договорами укладеними з відповідачкою.

17.04.2025 у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами.

Відповідачка отримала копію ухвали про відкриття та позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 02.05.2025. У встановлений строк відзив на позовну заяву не надала.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, викладеною в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.

Встановлено, що 07.05.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Аванс кредит» укладено договір про надання фінансового кредиту №11368-05/2024, за яким їй надано кредит на суму 6000 грн, строком на 120 днів, з фіксованою процентною ставкою 1,50%. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №4731-21хх-хххх-3342. Договір укладений в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором W2432 (а.с. 8-15).

Відповідно до листа від 30.01.2025 сервісу онлайн платежів iPay.ua було успішно прийнято платежі на користь AVANSCREDITLLC 07.05.2024 зарахування у сумі 6000 грн на карту НОМЕР_1 (а.с. 19).

За даними розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості за кредитним договором №11368-05/2024 від 07.05.2024 становить 19800 грн, яка складається з 6000 грн сума заборгованості за кредитом, 13800 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 25-26).

19.09.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та Товариством укладено договір факторингу №19092024, відповідно до умов якого Товариство зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Аванс кредит» за плату, а останній відступає право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань якого настав або виникне у майбутньому до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 20-22).

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №19092024 від 19.09.2024 Товариство прийняло від ТОВ «Аванс кредит» реєстр боржників та згідно з витягом з вказаного реєстру прав вимоги позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитними договорами №11368-05/2024 в сумі 19800 грн (а.с. 23-24).

29.04.2024 між ТОВ «Маніфою» та відповідачкою укладено договір позики №7326749, за яким йому надано кредит на суму 5000 грн з фіксованою акційною процентною ставкою 1,27500% та базовою процентною ставкою 1,5000%, які застосовуються лише у перший розрахунковий період, з фіксованою основною процентною ставкою 1,5000% на день і застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду (а.с. 33-40).

Відповідно до п. 2.3.4 строк позики: загальний строк до 18 липня 2024 року (80 днів). Строк позики складається із розрахункових періодів, визначених розрахунком.

Пунктом 2.5. договору передбачено, що позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) НОМЕР_1 , зареєстрованого позичальником в особистому кабінеті.

Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний позичальницею електронним підписом одноразовим ідентифікатором d29931.

Згідно з умовами даних договорів відповідачка зобов`язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором.

11.01.2024 між ТОВ «Маніфою» та Товариством укладено договір факторингу №11-01/2024, за умовами якого Товариство зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Маніфою» за плату, а останній відступає право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань якого настав або виникне у майбутньому до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 41-43).

17.10.2024 між ТОВ «Маніфою» та Товариством укладено додаткову угоду №9 до договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 (а.с. 44)

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників №8 від 17.10.2024 Товариство прийняло від ТОВ «Маніфою» реєстр боржників та згідно з витягом з вказаного реєстру прав вимоги позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за договором позики №7326749 в сумі 16462,50 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 6000 грн заборгованість за процентами за користування позикою, 5462,50 грн заборгованість за процентами на прострочену позику (а.с. 45-46).

За даними розрахунку заборгованості за договором №7326749 від 29.04.2024 за період з 17.10.2024 по 28.02.2025 вбачається, що відповідачка не сплачувала кредит, а позивач не нараховував жодних штрафних санкцій та загальна заборгованість становить 16462,50 грн (а.с. 47).

Відтак, відповідно до умов зазначених договорів факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату прийняло належні клієнтам права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За статтею 611ЦКУкраїни у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 цього Кодексу).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК У країни).

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Первісні кредитори виконали свої зобов`язання за вище вказаними кредитним договором та договором позики та надали відповідачці кредитні кошти згідно з умовами договорів.

Однак відповідачка своїх зобов`язань за договорами не виконала, кредитних коштів та процентів за користування ними не повернула.

Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитні договори та договори факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржника.

Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вище викладеного суд, зазначає, що позовні вимоги щодо договорів підлягають частковому задоволенню. Позивачем доведено заявлену до стягнення за договором про надання фінансового кредиту №11368-05/2024 від 07.05.2025 заборгованість щодо тіла кредиту у сумі 6000 грн, процентів за користування кредитом у розмірі 10800 грн та за договором позики №7326749 від 29.04.2024 заборгованість щодо тіла кредиту у сумі 5000 грн, процентів за користування кредитом у розмірі 6000 грн, що підтверджується графіками платежів за договорами та розрахунками заборгованості, з яких простежується користування відповідачкою кредитними коштами, протягом передбаченого строку користування.

Щодо розміру заборгованості за штрафними санкціями та процентами на прострочену позику за вище наведеними договорами суд вказує.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тому з вище викладеного вбачається, що нараховані за договором №11368-05/2024 від 07.05.2024 штрафні санкції та за договором позики №7326749 від 29.04.2024 проценти на прострочену позику стягненню не підлягають, оскільки були нараховані у період дії в Україні воєнного стану

Відповідачка вільно погодилася на укладення договорів на вказаних вище умовах підписавши їх, заперечень проти виниклої заборгованості та контррозрахунку не подала.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 27800 грн, яка складається з заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №11368-05/2024 від 07.05.2024 у розмірі 16800 грн, за договором позики №7326749 від 29.04.2024 у розмірі 11000 грн.

У зв`язку з частковим задоволенням позову на 76,70% від заявлених вимог, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути пропорційно до задоволених вимог судовий збір у розмірі 2322,50 грн.

Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279-285, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість:

за договором про надання фінансового кредиту №11368-05/2024 від 07.05.2024 у розмірі 16800 грн, яка складається з: 6000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 10800 грн заборгованість за процентами;

за договором позики №7326749 від 29.04.2024 у сумі 11000 грн, яка складається з: 5000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 6000 грн заборгованість за процентами за користування позикою,

а всього в загальному розмірі 27800 (двадцять сім тисяч вісімсот) грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2322 грн (дві тисячі триста двадцять дві) 50 коп.

Відповідачкою може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачкою не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ідентифікаційний код в , місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, поштовий індекс 01032.

Відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.А. Горгулько