Справа № 696/542/25
Провадження № 2/696/272/25
УХВАЛА

іменем України

26 червня 2025 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді - Ніколенко О.Є.,

за участі секретаря - Старущенко Н.П.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , третя особа Головне управління Пенсійного фонду України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, встановлення юридичного факту, компенсацію моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12.05.2025 позивачка звернулася з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , третя особа Головне управління Пенсійного фонду України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення №1 від 18.04.2025, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, встановлення юридичного факту, компенсацію моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії.

25.06.2025 у судовому засіданні представник відповідачки заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України, обґрунтовуючи це тим, що ФОП ОСОБА_1 було припинено підприємницьку діяльність 24.05.2025, використовуючи аналогію закону.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

У своєму клопотанні представник відповідача, просить застосувати положення п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України за аналогією закону, прирівнявши ФОП до юридичної особи.

Суд не вважає можливим застосувати аналогію закону в даному випадку, виходячи з наступного.

У господарському законодавстві "юридична особа" та "фізична особа - підприємець" охоплюються спільним поняттям "суб`єкт господарювання".

Відповідно до ст. 42 Конституції України, кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до ст.51 ЦК України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ч.1 ст.128 ГК України, громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Таким чином, фізична особа-підприємець, в першу чергу, є фізичною особою, яка, реалізуючи своє конституційне право, у встановленому порядку набуває статусу підприємця. Аналогія закону в даному випадку, відповідно до ст.51 ЦК України, є можливою безпосередньо в частині здійснення підприємницької діяльності.

Згідно з ч.1 ст.52 ЦК України, фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов пред`явлений до належного відповідача, оскільки на момент його подання відповідачка ще здійснювала господарську діяльність як ФОП. Факт припинення підприємницької діяльності не звільняє ОСОБА_1 як фізичну особу від відповідальності за дії, вчинені під час провадження нею такої діяльності як ФОП.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 42 Конституції України, ст.ст. 51, 52 ЦК України, ст. 128 ГК України, ст.ст.255, 260, 261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, встановлення юридичного факту, компенсацію моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26.06.2025.

Суддя О.Є. Ніколенко