Справа № 357/3029/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 червня 2025 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Коломійцевої В.І.

з участю секретаря судового засідання Слободянюк О.С.,

розглянувши в селищі Муровані Курилівці у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № 99288 від 17 грудня 2019 року, в розмірі 7360 гривень, яка складається із 2000 гривень - заборгованості за кредитом, 5360 гривень - заборгованості за комісіями та відсотками, а також стягнути судові витрати в сумі 2422,40 гривень сплаченого судового збору та 10500 гривень витрат на правову допомогу (заява представника позивача від 21.05.25).

В обґрунтування позову посилається на те, що 17 грудня 2019 року ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №99288, за умовами якого установа надала відповідачу кредитні кошти у розмірі 2000 гривень, строком на 14 днів зі сплатою процентів у розмірі 2 % в день або 730 % річних. Договір підписано електронним підписом відповідача, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на його номер мобільного телефону. Підписуючи договір, ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє та погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

За загальними умовами кредитного договору позичальник надав відповідачу у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідача, а відповідач отримав грошові кошти на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами.

Однак погоджені сторонами умови кредитного договору та свої зобов`язання щодо повернення наданих йому коштів відповідач не виконав.

28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за оплату належні йому права вимоги до боржників, що вказані у Реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 99288.

Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» перейшло право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 .

З цих підстав, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 7360 гривень, судовий збір в розмірі 2422,40 грн., та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 500 гривень.

06 березня 2025 року вказаний позов надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою суду від 07 березня 2025 року позовну заяву з доданими до неї документами направлено для розгляду за підсудністю до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області.

Ухвалою суду від 02 квітня 2025 року справу передано за підсудністю до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області.

30.04.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду суддею Коломійцевою В.І. та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Ухвалою від 28 травня 2025 року через повернення до суду поштового повідомлення яке направлялось відповідачеві - без вручення, розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні із викликом сторін (а.с.88-89). Перше судове засідання призначено на 25 червня 2025 року.

В перше судове засідання представник позивача не з`явився, в п.4 позовної заяви просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.10).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явився, відзиву не подав, судова повістка, яка направлялася за його зареєстрованим місцем проживання повернулася до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.91-92).

Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи позицію представника позивача, суд вважав можливим розглянути справу у відсутності відповідача по наявних у справі доказах про взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення на підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 17 грудня 2019 року ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №99288 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» надало відповідачу кредит в сумі 2000 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку і на умовах визначених договором.

Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту № 99288, який є невід`ємною частиною Договору, сторонами погоджено Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, зокрема сума нарахованих процентів за користування кредитом за 14 днів - 2 560 гривень (а.с.26 ).

Договір підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором KL5072, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача ( НОМЕР_1 ). Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє та погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства (п. 6.8 Договору).

Товариство на виконання п. 1.1 Договору № 99288 від 17 грудня 2019 року, виконало свої зобов`язання, зокрема передало Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 2000 гривень зі строком кредитування 14 днів, фіксована процентна ставка за день користування кредитом 2%, дата повернення кредиту 30 грудня 2019 року.

Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.4 договору Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом.

Як вбачається із інформаційної довідки директора ТОВ «Платежі онлайн» №987/01 від 10 січня 2025 року (а.с. 44) 17 грудня 2019 року о 14:52:06 на картковий рахунок відповідача у «Приват Банку» було перераховано кредитні кошти в сумі 2000 грн за реквізитами платіжної картки № 5168 74хх хххх 1380, код авторизації 186572.

Пунктом 2.3 кредитного договору передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними Договорами.

Внаслідок передачі права вимоги за цим договором, Фактор заміняє Клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за кредитними договорами, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №99288.

Як вбачається із виписки з особового рахунку за кредитним договором №99288 (а.с.14) прострочена заборгованість ОСОБА_1 за кредитом у період з 17 грудня 2019 року по 04 грудня 2024 року становить 7360 гривень, з яких прострочене тіло кредиту - 2000 гривень, прострочені відсотки - 5360 гривень.

12.11.2021 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» надіслало ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, в якій повідомило про укладення між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 на підставі якого відступлено право вимоги заборгованості по кредитному договору №99288 від 17.12.2019 в сумі 7360 гривень та щодо необхідності сплати зазначеної заборгованості протягом 30-ти днів з дати отримання вимоги (а.с.13).

Однак, незважаючи на надсилання вимоги, відповідач на даний час продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ст. 638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором у договорі засвідчив, що погоджується з усіма без виключення умовами оферти, на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов позики та в подальшому прийняв надані кредитодавцем грошові кошти.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Спірний договір №99288 про надання фінансового кредиту від 17.12.2019 підписаний відповідачем електронним підписом KL5072, а тому наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №99288 від 17.12.2019.

Як зазначає позивач, боржник з моменту переходу прав вимоги не погашав заборгованість за кредитним договором, а тому станом на 04.12.2024 року заборгованість відповідача перед позивачем згідно розрахунку заборгованості становить 7360,00 грн, з яких: 2000,00 грн заборгованість по кредиту, 5360 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Відповідачем у відповідності до ст. 81 ЦПК України не спростовано розрахунки заборгованості надані позивачем до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Разом з тим, у порушення норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно первісному кредитору, ТОВ «Займер», а згодом і ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що права позивача порушені відповідачем ОСОБА_1 , а тому вони підлягають захисту, тобто позов підлягає задоволенню в повному обсязі та слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №99288 від 17.12.2019 у розмірі 7360,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень, позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути вказану суму судового збору.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 12 922 гривні 40 копійок. 21 травня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача подав суду заяву у якій просив стягнути із ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500 гривень (а.с.78-80), на підтвердження понесення яких надав суду Договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року (а.с.17-20), Додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року (а.с.21), Акт про отримання правової допомоги від 13.05.2025 року (а.с.82), копію платіжної інструкції №3 8341 13 травня 2025 року та рахунок № 13.05.2025-21 (а.с. 86).

При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).

Подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).

А тому, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Так, розгляд справи проведено без участі представника позивача.

Як вбачається із акту про отримання правової допомоги послуги, які надавалися адвокатом складаються, із надання усної консультації, складання та підготовки позовної заяви, подання клопотань, заяв до суду та канцелярських витрат. Водночас представником позивача було надіслано до суду лише заяву про розподіл судових витрат.

Така заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (Постанова Верховного Суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22), як і витрати на моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу справи.

Також суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для компенсації витрат на канцелярські витрати на виготовлення копій документів та відправку поштової кореспонденції у сумі 500 гривень, оскільки вказані витрати законом не відносяться до правничої допомоги, яка надається адвокатом внаслідок здійснення ним адвокатської діяльності.

Зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання на суму 2000 гривень охоплюється послугою складення та подання до суду позовної заяви, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.

Складання та подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості, моніторинг, аналіз судової практики оцінена у 5000 гривень, що також є завищеною сумою, з огляду на ціну позову.

Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній малозначній справі не є співмірним з складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають становити 3000 гривень, які слід стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207, 256, 267, 625-628, 634, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за Кредитним договором №99288 від 17.12.2019 року у розмірі 7360,00 грн (сім тисяч триста шістдесят гривень 00 копійок), з яких: 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок) - сума заборгованості по тілу кредиту; 5360,00 грн (п`ять тисяч триста шістдесят гривень 00 копійок) - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» судові витрати у виді судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», юридична адреса: 04080, м.Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення складено 25.06.2025.

Суддя: