Справа № 151/14/25
Провадження №2/151/64/25
16 червня 2025 року селище Чечельник
Чечельницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Токарчук Л.Г.
секретаря судових засідань Добровольської М.С.
позивача ОСОБА_1
представника третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Чечельник Вінницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка по справі ОСОБА_4 з якою вони з 2018 року проживали у цивільному шлюбі є мамою малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відносини між ним та відповідачкою припинено у 2019 році, після чого дитина проживала рік з мамою, а потім мати віддала дитину позивачеві, і з того часу він здійснює за нею догляд. Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, створились умови, які шкодять інтересам дитини. Всі питання щодо виховання доньки позивач вирішує самостійно. Дитина знаходиться на повному його утриманні. Тобто, мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тому він просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо доньки ОСОБА_5 та стягнути аліменти на її утримання у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття.
Ухвалою судді від 13 лютого 2025 року справу принято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 26 березня 2025 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що коли почав жити з ОСОБА_6 , дізнався, що у неї є двоє дітей, які з невідомих для нього причин проживали не з нею, однак він вважав це ненормальним та наполіг на тому, щоб забрати дітей, оскільки на його думку діти мають жити з мамою. Потім у них народилася донька ОСОБА_7 , однак ОСОБА_8 практично за нею не дивилася, часто кудись їздила і дочка залишалася на нього. З вказаних причин у 2020 році було визначено постійне місце проживання дочки з ним. Однак, на початку літа 2021 року ОСОБА_8 забрала дітей і виїхала з села. Він звертався до відповідних служб з даного приводу, але йому сказали, що вона мама, хоч і є рішення про визначення місця проживання доньки з ним, але її батьківських прав ніхто не позбавляв і вони нічого зробити не можуть. Настя проживала із нею один рік шість місяців. 9 травня 2023 року ОСОБА_8 зателефонувала йому і сказала, щоб він забирав дитину, бо якщо не забере, то вона віддасть її. Приїхати забрати дочку не міг, оскільки був мобілізований та перебував на війні. Тричі висилав гроші ОСОБА_8 , щоб та привезла дочку сама, оскільки вона наголошувала йому, що привести не може через брак коштів, але та витрачала гроші на себе і лише на третій раз його відпустили, вони зустрілися у Вінниці на вокзалі, де вона віддала йому дочку і зникла повністю. З тих пір дочка жила у його матері, а потім він звільнився з військової служби і на даний час сам виховує дочку. З моменту, коли дочка почала проживати із ним, ОСОБА_8 не цікавиться як дитина живе, участі у її вихованні не приймає, не цікавиться її життям, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись та не виконує жоден з тих обов`язків, які покладені на неї законом, як на матір дитини. Крім того, зазначив, що у відповідачки крім ОСОБА_7 є ще троє дітей, яких вона теж покинула і вони теж проживають зі своїми батьками. Просить позбавити її батьківських прав.
Представник органу опіки та піклування Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області Стрельчук Л.П. не заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що дійсно ОСОБА_4 не займається вихованням своєї дочки ОСОБА_5 . Через те, що вона часто залишала доньку і тікала, 02 червня 2020 року Чечельницькою районною державною адміністрацією було винесено розпорядження щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 із батьком. Також зазначила, що вона спілкувалася із старостою с. Крива Тячівського району Закарпатської області, який повідомив, що ОСОБА_4 проживає то з одним то з другим чоловіком, має крім ОСОБА_7 ще троє дітей, які також проживають із своїми батьками. На даний час відповідачка перебуває за кордоном. З дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, тому вважає за необхідне позбавити її батьківських прав, оскільки задоволення позову повністю буде відповідати інтересам дитини.
Відповідачка ОСОБА_4 у судові засідання 23 квітня 2025 року та 16 червня 2025 року не з`явилася, конверти з рекомендованими повідомленнями повернулися без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", хоча повістки направлялися за адресою місця проживання відповідачки зазначеною позивачем у позовній заяві, однак згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1016233 від 08.01.2025 ОСОБА_4 23.03.2023 знята з реєстрації, місце реєстрації судом не встановлено. Крім того, про час, дату та місце розгляду справи на вказані дати ОСОБА_4 повідомлялася, також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
За таких підстав відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
Суд, вислухавши учасників справи, свідків, з`ясувавши у присутності представника органу опіки та піклування та психолога ОСОБА_10 думку малолітньої ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 11 лютого 2019 року виконавчим комітетом Вербської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, про що 11 лютого 2019 року складено відповідний актовий запис №4. (а.с. 7)
Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Вербським старостинським округом Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області від 03.01.2025 за № 14./12/5 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входять: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - мати. Дочка ОСОБА_3 дійсно знаходиться на утримання батька. (а.с. 11)
Згідно довідки виданої ОСОБА_1 Вербським КЗДО "Тепле гніздечко" Чечельницької селищної ради від 03.01.2025 він сам виховує малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитина завжди охайна, гарно одягнена і зачесана, батько завжди вчасно приводить та забирає її із садочку, відвідує батьківські збори. Мати не бере участі у вихованні своєї дочки. (а.с.12)
Як вбачається із довідки виданої лікарем ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , 1977 року народження, доглядає і лікує, з профілактичною метою зхвертається в Чечельницький ЦКМСД зі своєю дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мати участі в лікувальних, профілактичних заходах не приймає. На прийом з дитиною ніколи не зверталася. Дитину завжди супроводжує батько. (а.с. 13)
Згідно розпорядження Чечельницької районної державної адміністрації Вінницької області від 02 червня 2020 року № 103 визначено постійне місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 . (а.с. 14)
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 27.06.2023 №172 м. Вінниця (по стройовій частині) ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, звільнено в запас відповідно до підпункту "г" пункту два частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через такі сімейні обставини або інші поважні причини - військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років, та 27.06.2023 направлений для взяття на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Підстава : припис від 27.06.2023 № 152. (а.с. 15-16)
Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 від 07.02.2025 проведеної на підставі доручення органу опіки та піклування з метою обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 встановлено, що дитина проживає за вищевканою адресою разом зі своїм батьком ОСОБА_1 , мають дружні стосунки, разом святкують дні народження, сімейні свята. Умови проживання відповідають вимогам, а саме : будинок в добротному стані, є всі необхідні меблі, в будинку чисто, тепло. Дитина була вдома ззовні чиста, здорова та весела. Є окрема кімната для дитини, всі необхідні меблі, іграшки, продукти харчування, дитина забезпечена змінним сезонним одягом. (а.с.36)
Згідно довідки-характеристики виданої Кривським старостинським округом Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області № 03.1-10/02 від 08.01.2025 ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в селищі міського типу Тересва Тячівського району Закарпатської області. У період з 28.08.2009 по 23.03.2023 була зареєстрована у житловому будинку своєї бабусі, за адресою: АДРЕСА_3 . На території с. Крива проживала на протязі короткого часу, постійно виїжджала за межі області та країни. Перебувала у зареєстрованому та у декількох цивільних шлюбах. На цей час гр. ОСОБА_4 перебуває за межами країни, точних даних про її місцеперебування немає. Народила четверо дітей, жодна дитина разом з нею не перебуває, діти проживають разом з батьками та перебувають на їх повному утриманні. Діти: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (дитина з інвалідністю) та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; проживають разом з батьком гр. ОСОБА_16 у с. Грушово Закарпатської області. Дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом із батьком гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Вінницькій області. Дочка: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживає на території с. Крива разом з біологічним батьком. Характеризується гр. ОСОБА_4 негативно, до органу місцевого самоврядування неодноразово надходили скарги від родичів та односельців щодо неналежного виконання нею обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, щодо її аморального способу життя, який негативно впливав на загальний стан здоров`я дітей та ніс загрозу їх життю. (а.с.35)
Відповідно до висновку Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області від 11 лютого 2025 року №30 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий комітет Чечельницької селищної ради, вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 . (а.с.33-34)
Крім того, факт неналежного виховання ОСОБА_4 своєї дочки підтверджено показами допитаних у судовому засіданні свідків.
Так, у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що коли син зійшовся із відповідачкою, вона їх залишила у будинку, а сама перейшла в будинок своєї матері, яка померла, щоб їм не заважати. Син із невісткою часто сварилися і остання викликала поліцію. Через деякий час по сусідству невістка зняла будинок, де проживала із онукою та ще двома її дітьми, а потім взагалі поїхала і забрала дитину, через що її син звертався у відповідні служби. Ще під час спільного проживання невістка часто покидала дітей на сина і їздила кудись на певний час, а син сам опікувався дітьми. Дитину вона віддала сама і більше дитини не бачила. ОСОБА_7 піднімають із сином удвох. Знає, що усі діти ОСОБА_8 покинуті нею і проживають з батьками (чоловіками). Після її онучки ОСОБА_8 ще народила дочку, яку також покинула, про що вона дізналася від бабусі дівчинки, яка знайшла їх через "Facebook" та з якою на даний час спілкуються.
Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що живе із ОСОБА_19 на одній вулиці. Знає також відповідачку, яка на її думку жила лише для себе. У неї крім ОСОБА_7 ще було двоє дітей, які проживали із своїм батьком, але ОСОБА_20 настояв, щоб вона їх забрала до себе. ОСОБА_8 не спілкується з дівчинкою, чула як та раз їй зателефонувала, однак дівчинка кинула трубку, про, що вони говорили вона не знає.
Свідок ОСОБА_21 пояснила суду, що вона є ОСОБА_22 сестрою по мамі. Коли ОСОБА_20 із ОСОБА_8 почали проживати разом, у них були непогані стосунки, але із часом через різні дрібниці у них виникали сварки. Вона весь час кудись тікала, але потім поверталася. Вони взагалі думали, що вона пропала, але коли у ОСОБА_7 був випуск, вони виклали у соцмережі фото, то та побачила та відреагувала. Тоді вони зрозуміли, що вона жива. ОСОБА_8 не спілкується з дочкою і не бере участі у її вихованні.
У присутності представника органу опіки та піклування Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_2 та психолога ОСОБА_10 було з`ясовано думку малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка пояснила, що не проти того, щоб її маму позбавили батьківських прав, так як мама відділа її батькові, щоб більше її не бачити. З батьком їй добре, а мама на неї кричала і зовсім її не любить. Знає, що вона покиула ще і її меншу сестричку, бабуся якої знайшла їх і вони на даний час спілкуються.
Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти.
Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно.
У пунктах 15, 16 постанови судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Відповідно до частини 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Виходячи з вищенаведеного достовірно з`ясовано, що в порушення вимог статей 150, 180 СК України, ОСОБА_4 усунулася від виконання Конституційного обов`язку, передбаченого ст.51 Конституції України щодо належного виховання своєї малолітньої доньки, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не відвідує школу, лікарню разом з дочкою у разі необхідності, тому, перераховані вище докази, являються підставою для позбавлення відповідачки ОСОБА_4 батьківських прав щодо її дочки ОСОБА_5 .
Щодо стягнення аліментів з відповідачки, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до частин 2, 3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
За таких обставин, суд вважає, що відповідачка, відповідно до Закону, повинна надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини.
За таких підстав, суд вважає, що з відповідачки підлягають стягненню аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
У відповідності до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути 1211 гривень 20 копійок сплаченого ним судового збору за подачу позову про позбавлення батьківських прав .
Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст 5 Закону України ''Про судовий збір'' від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Таким чином, з відповідачки ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 гривень 20 копійок за подачу позову про стягнення аліментів відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись статтями 259, 263-265, 268, 273, 280, 354-355 ЦПК України,
Позовну заяву задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок за подачу позову про позбавлення батьківських прав.
Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Копію рішення після набрання законної сили надіслати до Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (місцезнаходження: смт.Тростянець, вул.Соборна, буд. 90, Вінницької області, поштовий індекс 24300, ).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом.

Повний текст рішення складено 25 червня 2025 року.

Повне найменування (ім`я) сторін та їх місцезнаходження:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , картка платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 );

Відповідачка: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , картка платника податків НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_5 );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Орган опіки та піклування Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області (місцезнаходження: селище Чечельник, вул.Героїв Майдану, буд.36 Гайсинського району Вінницької області, 24800).

Суддя Людмила ТОКАРЧУК