Справа №705/5054/24
2-о/705/72/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року Уманський міськрайонним суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Заповітряній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління пенсійного фонду в Черкаській області, Головне управління пенсійного фонду в Донецькій області, про встановлення факту перебування на утриманні,

У С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Кушнеренко Т.В. звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування її довірителя на утриманні її покійного чоловіка, в обґрунтування зазначивши наступне.

Заявник ОСОБА_1 з 27 грудня 1974 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останній за життя отримував пенсію в розмірі близько 10 000,00 грн. на місяць, а пенсія заявника становить 2725,00 грн. на місяць, а тому фактично перебувала на повному утриманні чоловіка.

25 червня 2024 року вона звернулася до Відділу обслуговування громадян № 4 (сервісного центру) у м. Умані Головного управління ПФУ у Черкаській області із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Рішенням ГУ ПФУ у Донецькій області від 02.07.2024 заявнику було відмовлено у переході на пенсію по втраті годувальника, оскільки не було надано довідки про сумісне проживання заявника разом з померлим та не надано доказів перебування на утриманні у померлого.

У відповідності до вимог законодавства, пенсія, у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. При цьому суд має взяти до уваги, що призначенню такого виду пенсії, не дивлячись на те, чи отримує заявник заробіток, пенсію, стипендію чи інші доходи, має бути підтвердження того, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника саме допомога з боку особи, яка надала йому утримання.

У зв`язку з вищевикладеним, у заявника виникла необхідність у зверненні до суду із вказаною заявою.

Просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на утриманні свого чоловіка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та проживала з ним разом за адресою: АДРЕСА_1 , до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та просила суд її задовольнити. Зазначила, що її довіритель перебувала у шлюбі з 1974 року, та постійно знаходилася на утриманні свого чоловіка. Коли вони досягли пенсійного віку, то її довірительці був призначений мінімальний розмір пенсії, а її чоловік отримував пенсію в розмірі близько 10000 грн. Тобто ОСОБА_1 фактично перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки прожити на свою пенсію вона б не змогла. Тому після смерті чоловіка заявник звернулася до пенсійного фонду із заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника, але у задоволенні її прохання було відмовлено, оскільки нею не надано підтвердження, що вона дійсно проживала разом із годувальником та перебувала на його утриманні. Станом на цей час єдиним можливим варіантом підтвердження такого факту є звернення до суду, що її довіритель і вимушена була зробити. Для заявника встановлення факту перебування на утриманні чоловіка є життєво необхідним, тому просить суд заяву задовольнити в повному обсязі.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та позицію свого представника, просила суд заяву задовольнити, встановивши факт її проживання на утриманні її покійного чоловіка.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що проживає у сусідній квартирі із заявником. Також зазначила, що разом із заявницею постійно проживав її чоловік, вони дбали один про одного, піклувалися. Коли чоловік ОСОБА_1 захворів, то вона його доглядала, відвідувала в лікарні. Їй також відомо, подружжя ОСОБА_5 проживало на пенсію, про інші доходи їй не відомо.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що знайома із заявником приблизно з 1980 року, оскільки вони разом працювали. Вона добре знайома із сім`єю заявниці, так як проживає з ними по сусідству в одному під`їзді. Який був розмір пенсії у чоловіка заявниці, точно їй не відомо, але зі слів ОСОБА_7 знає, що остання отримувала мінімальну пенсію, а також підтвердила, що у заявниці з чоловіком був спільний бюджет. Чоловік ОСОБА_1 останнім часом хворів та постійно лікувався, а ОСОБА_8 за ним доглядала.

Представники заінтересованих осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомляли.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст. СТ. 223, 240 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у їх відсутності.

Суд, вислухавши заявника, представника заявника, опитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як встановлено судом, заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Такий шлюб був зареєстрований 27.12.1974 Відділом РАГС м. Умань Черкаської області, що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 19.09.2000 Уманським МВ УМВС України в Черкаській області та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Умані Черкаської області. Актовий запис про смерть № 816.

У відповідності до талону-повідомлення ЄО № 11818 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) Уманське РУП ГУНП в Черкаській області зареєстровано повідомлення ОСОБА_1 про те, що 19.06.2024 о 07.37 год. за адресою: АДРЕСА_1 , помер чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який хворів на окнозахворювання.

Згідно довідки голови правління ОСББ «Осташівка» від 18.07.2024 вих. № 20, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживав її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким вони ділили побут, вона доглядала та вели спільне господарство до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про смерть НОМЕР_3 ).

Заявник ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Черкаській області і отримує пенсію по інвалідності. Розмір її пенсії становить за січень та лютий 2024 року 2520,00 грн. щомісячно, а з березня по червень 2024 року, розмір її щомісячної пенсії становив 2725,00 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 0227 4923 6323 0213, виданої 04.07.2024 спеціалістом ГУ ПФУ в Черкаській області (Уманський відділ обслуговування громадян № 1, № 2).

Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 22.07.2024 сформованих 22.07.2024 за № 2305-24-03693, за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, відносно ОСОБА_1 , відсутня.

Згідно довідки виданої Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області 16.08.2024, на адвокатський запит ОСОБА_3 , розмір пенсії ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , за період з 01.01.2020 по 31.05.2024 становив 415358,48 грн. Станом на березень 2024 року щомісячний розмір пенсії ОСОБА_2 становить 10340,35 грн.

Рішенням № 67 від 02.07.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у перерахунку пенсії, ОСОБА_1 було відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю довідки про сумісне проживання та перебування на утриманні померлого годувальника на дату смерті.

У зв`язку з таким рішенням, позивач звернулася до суду з вказаною заявою для встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні свого чоловіка, який помер.

Згідно п. 1, 6, ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 зазначив, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Тобто якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У постанові від 18 січня 2024 року в справі №560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постановах від 05 червня 2024 року в справі № 557/1535/23(провадження № 61-1723св24), від 24 квітня 2024 року в справі № 694/2318/23 (провадження № 61-2911св24), від 08 травня 2024 року в справі № 214/4921/23 (провадження № 61-15863св23) та інших.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

У частині першій статті 9 вказаного Закону наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до статті 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Враховуючи вищевикладене можливо зробити висновок про те, що чоловік (дружина) став непрацездатним, а саме, досягнув пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на отримання пенсії (за їх вибором) за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за умов, що вони були на повному утриманні померлого годувальника, та за умов наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.

Отже заявник як така, що досягнула пенсійного віку відповідно до положень статті 26 Закону №1058-IV та отримала пенсію за віком, має право перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження на повному утриманні свого чоловіка.

Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника та довідка про суміжне проживання.

За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку).

Отже, Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, заявник посилалась на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 1974 року, проживала з ним постійно, вела спільне господарство в основному за рахунок пенсії її чоловіка, що була постійним та основним джерелом для її існування, оскільки її пенсія є мінімальною.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з частинами першою та другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Такий факт підтверджено заявником, копією свідоцтва про укладення шлюбу, довідкою з місця проживання, талоном-повідомлення про смерть її чоловіка, показаннями свідків в судовому засіданні, які кожен окремо, підтвердили, що заявник мешкала разом із померлим чоловіком та вели спільне господарство.

Встановлення факту знаходження на утриманні та сумісного, постійного проживання має для ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати право на перехід на пенсію, у зв`язку з втратою годувальника.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, встановлення юридичного факту необхідно заявнику для подальшого належного оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, не пов`язаність встановлення цього юридичного факту із подальшим вирішенням спору про право, враховуючи відсутність у заявника можливості встановити такий юридичний факт у позасудовий спосіб, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог заяви, та про можливість її задоволення.

За приписами ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (рнокпп НОМЕР_4 ) перебувала на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , до дня його смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 07.05.2025.

Суддя: Р. В. Піньковський