Справа № 529/191/24
Провадження № 2/529/18/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Негляд Д.Р.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Пустяк А.В.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Колотія С.М.,

представника третьої особи - Кудінової І.М.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Диканька Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Диканської селищної ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та визначення способів участі батька у вихованні дітей,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, а також позиції учасників справи щодо позову.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та визначення способів участі батька у вихованні дітей.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 02.06.2021 у справі № 529/265/21 між сторонами у справі було розірвано шлюб. Він та відповідачка є батьками малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цим рішенням суду місце проживання дітей не було визначено. На підставі вказаного рішення він щомісячно сплачує аліменти на утримання дітей. З листопада 2020 року відповідачка без узгодження з ним, як батьком дітей, під час його перебування на роботі, виїхала разом з дітьми із їхнього спільного місця проживання та не повідомила його про нове місце проживання дітей. Нині діти проживають постійно разом з відповідачкою. Наразі між ним та відповідачкою виник спір щодо його участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Відповідачка добровільно не надає йому можливості бачитися із дітьми, спілкуватися з ними та дбати про них. Навпаки, відповідачка нав`язує дітям своє негативне ставлення до нього, переконує дітей, що він поганий батько і не дбає про них, що дуже ранить його та дітей. 30 серпня 2021 року та у грудні 2021 року він направив відповідачці пропозицію щодо укладення договору про участь у вихованні дітей, однак відповідачка проігнорувала його пропозицію, між ними не було досягнуто жодної домовленості з цього питання. Протягом тривалого часу відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми. Вона або постійно відмовляється узгодити час його побачення з дітьми, або взагалі ігнорує його дзвінки та повідомлення. Усунення його, як батька дітей, від їх виховання, перешкоджає захисту їхніх прав на комфортні умови життя та не негативно впливає на розвиток дітей. Позивач зазначає, що він звертався до органу місцевого самоврядування із заявою про сприяння забезпеченню його права на побачення з дітьми. Рішенням Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 31.01.2022 № 20 було визначено для нього періодичність побачення з дітьми один раз на тиждень у дні, коли він вільний від роботи і рекомендовано відповідачці не чинити йому перешкод у спілкуванні з їхніми спільними дітьми. 27.05.2022 у зв`язку із систематичним невиконанням відповідачкою вказаного рішення від 31.01.2022 він звернувся до Служби у справах дітей Диканської селищної ради із проханням забезпечити виконання цього рішення щодо його побачень з дітьми. Протокольним рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Диканської селищної ради від 23.06.2022 № 3/3 відповідачці було рекомендовано забезпечити виконання рішення виконавчого комітету Диканської селищної ради від 31.01.2022 про вирішення спору щодо участі його у вихованні малолітніх дітей та встановлення графіку побачень та рекомендовано йому, позивачу, у разі невиконання відповідачкою цього рішення, звернутися з відповідним позовом до суду.

Посилаючись на вказане, на те, що він та відповідачка не можуть дійти згоди щодо порядку участі його, як батька, у спілкуванні та вихованні дітей, відповідачка чинить йому перешкоди у нормальному спілкуванні з дітьми, враховуючи принцип рівності прав батьків у вихованні дітей, інтереси дітей, позивач уточнивши просить зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , визначити його побачення з дітьми таким чином:

- систематичні побачення з дітьми не менше одного дня на тиждень / вихідний день батька/ з 10:00 год. до 19:00 год. за адресою: Полтавська область, Полтавський район, селище Диканька, вул. Левадна, 1;

- додаткові побачення з дітьми кожний рік не менше 7 (семи) календарних днів під час його відпустки у денний час без ночівлі;

- щорічні побачення з дітьми для спільного святкування днів народжень дітей, а саме: 16 лютого, 11 березня, 16 червня кожного року не менше трьох годин на день.

Позивач також просить стягнути з відповідачки на його користь понесені ним судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 211,20 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 222,60 грн.

Ухвалою суду від 24.04.2024 у справі було змінено відомості про анкетні дані відповідачки, а саме прізвище ОСОБА_7 на ОСОБА_8 у зв`язку із тим, що після державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище на ОСОБА_8 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Пустяк А.В. в судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, викладених у позові та в судовому засіданні. Позивач зазначив, що він дуже любить дітей та хоче мати можливість спілкуватися з ними, брати участь у їх вихованні. Він не відмовлявся від дітей, не кидав їх. З матір`ю дітей вони розлучені, між ними склалися негативні та напружені відносини. Відповідачка, без його відому та згоди, забрала дітей жити до себе. Нині у неї інший чоловік і вона хоче, щоб діти саме останнього вважали батьком, а не його, позивача. ОСОБА_1 вказав, що він хоче бути присутнім у житті своїх дітей, спілкуватися з ними, брати участь у їх вихованні та дбати про них. Натомість, відповідачка постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. Вона або ігнорує його прохання, дзвінки та повідомлення, або придумує різні причини для відмови у побаченнях з дітьми, посилаючись на зайнятість, погану погоду, небажання дітей тощо. На його думку, відповідачка намовляє дітей проти нього, виставляє його у негативному образі, замість того, щоб сприяти нормальному налагодженню відносин між дітьми та ним, позитивному сімейному та емоційному зв`язку між ними. У справі відсутні належні та достатні докази, які б підтверджували те, що він якимось чином завдавав чи може завдати дітям шкоди. Позивач вказує, що він регулярно сплачує аліменти на дітей, заборгованість, яка виникла спочатку через подання із запізненням виконавчого документа до органу державної виконавчої служби та незнання ним про наявність заборгованості, була погашена ним у найкоротші строки. Позивач просив задовольнити позов та призначити йому визначені у позові регулярні побачення з дітьми, з можливістю відвідування розважальних закладів. Він не наполягає на ночівлі дітей у нього та не проти того, щоб відповідачка була присутня при його зустрічах з дітьми.

Представник позивача - адвокат Пустяк А.В. вказала, що відповідачка не виконувала раніше рішення Виконавчого комітету Диканської селищної ради щодо встановлених побачень позивача з дітьми та продовжує нині чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми. У зв`язку із цим, позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. Діти систематично знаходяться під впливом відповідачки, яка формує негативне ставлення дітей до батька та відповідно впливає на їхнє бажання чи небажання бачитися з батьком та спілкуватися з ним. Досліджені в судовому засіданні відеозаписи сімейного архіву підтверджують те, що доки сім`я проживала разом, то у батька з дітьми були теплі та довірливі відносини, у дітей був стабільний позитивний психо-емоційний стан. Діти з радістю спілкувалися з батьком, були щасливі. Між батьком та дітьми була відсутня будь-яка напруга. У справі відсутні докази того, що позивач завдавав дітям якоїсь шкоди. Поки сім`я проживала разом, відносини між дітьми і батьком були нормальні. Твердження сторони відповідача про те, що ОСОБА_1 здійснював насилля над кимось із членів сім`ї не доведено. Відповідачка намагалася дискредитувати позивача, виставивши його як дебошира та пияку, однак дільничний однозначно спростував цю версію, заперечивши, що поведінка ОСОБА_1 систематично потрапляє в поле зору поліції. Свідчення свідків не є достатніми для визначення реального емоційного зв`язку позивача з дітьми. Представник позивача просила суд не брати до уваги пояснення свідка ОСОБА_9 для оцінки відносин між позивачем і його дітьми, адже вона не жила з ним та його дітьми, тому не може мати уявлення про їх справжні стосунки. Крім того, свідок ОСОБА_9 ображена на позивача через те, що у них були непостійні відносини і хоча позивач певний час був її співмешканцем, при цьому не мав намірів проживати разом з нею однією сім`єю. Рекомендації психологині ОСОБА_10 щодо тимчасового обмеження контакту малолітнього ОСОБА_5 з позивачем, оскільки від такого контакту, на думку психологині, у дитини виникає ретравматизація, є такими, що суперечать обставинам справи. Крім того, важко уявити, що при проведенні досліджень психологинею, які при цьому відбувалися за ініціативи матері, в присутності матері, з метою доведення негативного впливу батька на дітей, не було психологічного тиску на дитину чи певних маніпуляцій для досягнення мети відповідачки. Крім того, психологиня ОСОБА_11 проводила дослідження без участі позивача, взагалі його навіть не повідомивши про таке дослідження. З позивачем вона не знайома, про його відносини з дітьми знає виключно зі слів відповідачки, яка негативно ставиться до позивача і цей негативізм вкладає у голови дітей, а тому таке дослідження є неповним та необ`єктивним. Натомість, висновки іншої психологині ОСОБА_12 вказують на те, що малолітній ОСОБА_13 сприймає позивача, як надійну, турботливу та віддану людину, намалювавши його у вигляді собаки, що асоціюється із сильним і захисним товаришем.. Це вказує на позитивні емоції до батька, навіть за відсутності частих контактів. Позитивне ставлення дитини до батька заперечує імовірність насильства з боку батька. Представник позивача вказала, що відсутні будь-які обставини, що перешкоджали б спілкуванню дітей з батьком. Небажання дітей спілкуватися з батьком зумовлено конфліктом між батьками дітей, зокрема намовлянням зі сторони матері дітей проти позивача. Наявність перешкод зі сторони відповідачки позивачу у спілкуванні з дітьми підтверджується зокрема тим, що відповідачка не виконувала рішення Виконавчого комітету Диканської селищної ради щодо встановлених побачень позивача разом з дітьми, через що він був змушений звернутися до суду. Посилаючись на вказане, представник позивача просила задовольнити позовні вимоги та визначити побачення позивача з дітьми систематично не менше одного разу на тиждень у вихідний день батька, суботу чи неділю, сім днів на рік під час відпустки батька, доцільно в денний час, та дні народження дітей, хоча б три години в ці дні.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Колотій С.М. в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку із його безпідставністю та необґрунтованістю. Відповідачка вказала, що діти не виявляють бажання бачитися зі своїм біологічним батьком - позивачем ОСОБА_1 , вони його навіть бояться. Відповідачка вказала, що коли вона та позивач проживали разом, то постійно сварилися, він її бив, розбив мискою голову, від чого навіть залишився шрам. Їхній син ОСОБА_14 тоді дуже злякався, навіть упісявся. Син ОСОБА_15 тоді, щоб відволікти увагу позивача від її побиття, просив їсти. Вже під час окремого проживання позивач декілька разів домовлявся про зустріч із дітьми у парку, але приходив туди зі спиртними напоями. Донька ОСОБА_16 взагалі не пам`ятає позивача, адже їй було лише 4 місяці, коли вона, відповідачка, разом з дітьми стали проживати окремо від позивача. ОСОБА_2 вказала, що після розлучення з позивачем вона жила з батьками 9 місяців, а позивач в цей час вже співмешкав з ОСОБА_17 . Позивач не цікавився дітьми, навіть не говорив до них, коли вони проходили повз нього. Позивач звернув увагу на дітей тільки тоді, коли вона подала на аліменти. Відповідачка зазначила, що коли позивач, без попередньої узгодженості з нею, пропонував влаштувати зустріч з дітьми, то вона не могла завжди погодитися на таку зустріч через незалежні від неї обставини, бо то погода була несприятлива, то стан здоров`я дітей не дозволяв залишити дім, тощо. Відповідачка вказала, що діти бояться позивача та не бажають з ним зустрічатися та спілкуватися. Вона любить дітей і не бажає їх травмувати, примушуючи їх спілкуватися з позивачем. На її думку, побачення позивача з дітьми можливе лише за їхнього бажання, в іншому випадку вона заперечує проти таких побачень, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Представник відповідачки - адвокат Колотій С.М. в судовому засіданні вказав, що примушування дітей до побачень з батьком буде викликати в дітей страх, тривогу, сльози та відчуття небезпеки. Діти категорично відмовляються бачитися з батьком через почуття небезпеки біля батька, що підтверджують висновки дитячих психологів. Наявні у справі докази підтверджують, що малолітні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вже зазнали фізичного насильства та психологічного тиску з боку позивача, що викликало у них постійне переживання страху і стресу. Висновки дитячих психологів підтверджують наявність у дітей гострого емоційного стресу через пережите насильство та приниження з боку позивача. Оцінка психологічного стану дітей свідчить про серйозні психологічні порушення, зокрема страх перед позивачем та емоційне виснаження, діти мають психологічні травми, зокрема у ОСОБА_15 спостерігається зниження самооцінки, а у ОСОБА_14 - психосоматичні порушення. Донька ОСОБА_16 взагалі не має жодної емоційної прив`язки до позивача, адже була зовсім маленька коли батьки розлучилися, тому зовсім не знає позивача, спілкування з незнайомою людиною буде для неї травматичним. Згідно з висновком Служби в справах дітей Диканської селищної ради, побачення позивача з дітьми будуть корисними лише за їхнього бажання. Суд має право ухвалити рішення, що суперечить думці дитини, лише на її користь. Наявні у справі докази, зокрема пояснення свідків, висновки психологів, результати опитування дітей, вказують на те, що діти категорично не хочуть спілкуватися з батьком. Примушування дітей до побачень з позивачем проти їхньої волі може бути ознакою психологічного насильства. Представник відповідачки також просив врахувати його доводи, які викладені в заключному слові. Представник відповідачки у заключному слові крім вказаного вище, зокрема зазначив, що у висновку Служби у справах дітей Диканської селищної ради від 11.04.2024 вказано, що побачення позивача ОСОБА_1 з дітьми будуть корисні для дітей виключно у разі дотримання позивачем рекомендацій щодо здоров`я дітей та недопущення при спілкуванні з дітьми поведінкових аспектів, які б впливали на психологічне здоров`я дітей. Представник Служби у справах дітей Диканської селищної ради Кудінова І.М. в судовому засіданні не зазначила як посилання на докази, так і самі докази того, що вона, як керівник цієї служби і як учасник даної справи, гарантує дотримання позивачем задекларованих у висновку умов. Крім того, ОСОБА_18 не надала ствердної відповіді на те, у який законодавчо визначений спосіб буде здійснюватися постійний, систематичний та належний контроль за неухильним дотриманням позивачем цих умов у разі можливого повного чи часткового задоволення його позовних вимог. Представник відповідачки вказав, що обставини, викладені у позовній заяві, надані стороною позивача на її обґрунтування докази, поведінка позивача та його представника - адвоката Пустяк А.В. стосовно обставин буцімто маючого місце порушення відповідачкою ОСОБА_2 норм цивільного законодавства України, є суперечливими та потребують додаткової оцінки органами, які наділені спеціальною компетенцією, оскільки підтвердження доводів щодо подання позивачем та його представником завідомо недостовірних або підроблених доказів може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України, у вигляді введення в оману суду або іншого уповноваженого органу. Дії позивача та його представника, спрямовані на спонукання суду прийняти рішення на їхню користь, можуть завдати значної шкоди правам та інтересам відповідачки ОСОБА_2 та дітям ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Оскільки суд цивільної юрисдикції позбавлений процесуальної можливості самостійно встановити наявність чи відсутність у діях позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Пустяк А.В. складу кримінального правопорушення, передбаченого статтями 182, 384 КК України, з метою перевірки та уникнення сумнівів можливої наявності складу цих кримінальних правопорушень, суд, шляхом надіслання окремої ухвали з відповідним повідомленням до Диканської окружної прокуратури Полтавської області, повинен відреагувати на наявну інформацію щодо порушення недоторканності приватного життя ОСОБА_2 та її дітей і можливе подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, подання позивачем та його представником завідомо недостовірних або підроблених доказів. Посилаючись на вказане, представник відповідачки просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з покладенням на позивача усіх судових витрат у справі, з одночасним винесенням окремої ухвали із зазначених вище правових підстав.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Диканської селищної ради Кудінова І.М. в судовому засіданні вказала, що батьки мають рівні права щодо спілкуванняз дітьми та участі у їх вихованні. Відповідно позивач має право бачитися з дітьми. Рішенням Виконавчого комітету Диканської селищної ради, як органу опіки та піклування, від 31.01.2022 було встановлено графік побачень позивача з дітьми. У подальшому позивач повідомив, що відповідачка не виконує це рішення та чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. У зв`язку із цим відповідачці було рекомендовано сприяти побаченням позивача з дітьми, а позивачу рекомендовано звернутися до суду із відповідним позовом у разі подальшого вчинення відповідачкою йому перешкод у зустрічах з дітьми. При цьому, ОСОБА_18 вказала, що вона не може надати доказів, які б підтверджували здійснення відповідачкою перешкод позивачу у спілкуванні з дітьми. ОСОБА_18 вказала, що на її думку, головною причиною спору є негативні відносини між позивачем та відповідачкою, які не можуть знайти між собою спільної мови, зокрема у частині побачень батька з дітьми. Примушування дітей до спілкування з батьком може призвести до негативних наслідків для дітей. Водночас, у разі обопільного узгодження батьками дітей їхніх зустрічей з позивачем, з урахуванням стану їхнього здоров`я, режиму дня, бажання можливо належним чином забезпечити участь батька у спілкуванні з дітьми. ОСОБА_18 вказала, що спілкування позивача з дітьми є доцільним, адже сприятиме сімейному зв`язку між ними. При цьому, Служба у справах дітей не може гарантувати належну поведінку позивача при побаченнях з дітьми, адже це не в компетенції служби. ОСОБА_18 вказала, що при ухваленні рішення у справі покладається на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, пояснення свідків, малолітніх дітей ОСОБА_19 та ОСОБА_15 , дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі з 21 вересня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Диканського районного суду Полтавської області від 02.06.2021 у справі № 529/265/21 /том 1, а.с. 17-19/.

Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_20 є батьками малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /том 1, а.с. 14-16, 71, 72/.

Відповідно до вказаного вище рішення суду з позивача щомісячно стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

З наявної у матеріалах справи копії довідки Диканського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області від 17.01.2024 № 1275 вбачається, що станом на 01.01.2024 заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів становила 10 288,98 грн, однак у січні 2024 року цю заборгованість ОСОБА_1 погасив /том 1, а.с. 40/. Відповідачка підтвердила в судовому засіданні, що на теперішній час позивач регулярно сплачує аліменти та заборгованість по їх сплаті відсутня.

В судовому засіданні встановлено, що діти після розлучення батьків проживають разом з матір`ю ОСОБА_2 та її новим чоловіком.

З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2021 позивач надіслав відповідачці пропозицію щодо укладення договору про його участь у вихованні дітей, графік його та бабусі дітей - ОСОБА_21 побачень з дітьми /том 1, а.с. 20-22/.

В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі не уклали між собою жодного договору за вказаною вище пропозицією позивача.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду заяви позивача ОСОБА_1 рішенням Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 31.01.2022 № 20 "Про вирішення спору щодо участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей та встановлення графіку побачень" визначено, з врахуванням особливості роботи ОСОБА_1 та того, що діти відвідують навчальні заклади, періодичність побачень ОСОБА_1 з малолітніми дітьми 1 раз на тиждень у дні, які є вихідним днем для ОСОБА_1 , за попередньою домовленістю з матір`ю дітей - ОСОБА_22 , в присутності матері в громадських місцях. Рекомендовано ОСОБА_23 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми. На час зустрічей з дітьми рекомендовано обом батькам дітей забезпечити психологічно-комфортні умови спілкування /том 1, а.с. 31/.

27 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей Диканської селищної ради із заявою, в якій просив вжити заходи для забезпечення виконання ОСОБА_22 вказаного вище рішення Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 31.01.2022 № 20, оскільки остання його не виконує, надати працівника органу опіки та піклування для участі у побаченнях, у випадку невиконання ОСОБА_22 вказаного рішення притягнути її до адміністративної відповідальності /том 1, а.с. 32/.

02 червня 2022 року за вих. № 1305/02.1-30 Виконавчий комітет Диканської селищної ради надав ОСОБА_1 відповідь на вказану вище його заяву від 27.05.2022, в якій вказав, що має намір вжити заходів щодо припинення протиправної поведінки ОСОБА_24 стосовно невиконання нею рішення органу опіки та піклування в частині забезпечення реалізації батьком права на участь у вихованні та спілкуванні з дітьми. ОСОБА_1 також було роз`яснено, що він має право на звернення безпосередньо до суду із позовом до матері дітей про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми /том 1, а.с. 33-34/.

Протокольним рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Диканської селищної ради від 23.06.2022 № 3/3 ОСОБА_25 було рекомендовано забезпечити виконання рішення виконавчого комітету Диканської селищної ради від 31.01.2022 № 20 про вирішення спору щодо участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей та встановлення графіку побачень та рекомендовано ОСОБА_1 у разі невиконання ОСОБА_22 цього рішення, звернутися з відповідним позовом до суду /том 1, а.с. 35/.

З наявної у матеріалах справи переписки у месенджері між позивачем та відповідачкою за період з 28.09.2022 по 15.01.2023 вбачається, що позивач регулярно надсилав відповідачці повідомлення з метою зустрітися з дітьми, однак у відповідь відповідачка повідомляла про неможливість таких зустрічей через хвороби дітей або взагалі іноді не відповідала, чи відповідала із запізненням на такі прохання позивача /том 1, а.с. 23-25/.

В судовому засіданні відповідачка не заперечувала, що часто відмовляла позивачу у побаченнях з дітьми, посилаючись на те, що вони взагалі не бажали бачитися з позивачем. Відповідачка також вказала, що коли позивач приходив у парк на побачення з дітьми, то мав при собі спиртні напої. При цьому, у матеріалах справи відсутні письмові докази, які б підтверджували цей факт чи притягнення позивача до адміністративної відповідальності за перебування у стані алкогольного сп`яніння у громадському місці.

З наявного у матеріалах справи висновку Служби у справах дітей Диканської селищної ради від 11.04.2024 /том 1, а.с. 59-61/, вбачається, що вперше ОСОБА_1 звернувся до цієї служби 14.12.2021 із заявою, в якій прохав вирішити спір щодо його участі у вихованні малолітніх дітей та затвердити графік побачень з ними. ОСОБА_1 заявив, що більше року не бачив дітей, оскільки колишня дружина не дозволяє йому зустрічатися з дітьми. ОСОБА_26 пояснила це тим, що у період спільного проживання у неї з ОСОБА_1 були досить складні стосунки і останній дозволяв собі у присутності дітей застосовувати до неї фізичну силу. Діти це пам`ятають та відмовляються бачитися з батьком. Малолітній ОСОБА_14 є дитиною з особливими потребами і він потребує особливого підходу. Йому шкодить зайве хвилювання. ОСОБА_1 запевняв членів комісії, що він намагався налагодити стосунки з ОСОБА_22 , щоб бачитися з дітьми. Однак, крім того, що направив колишній дружині проект договору щодо спільного виховання дітей, він не навів прикладів того, які ще заходи він здійснив, щоб побачитися з дітьми. ОСОБА_1 дітей у навчальних закладах не відвідував, не телефонував у ці заклади, щоб поцікавитися успіхами дітей. Він навіть не зміг назвати ім`я вчителя сина. ОСОБА_1 та ОСОБА_25 було запропоновано компромісне рішення щодо періодичних побачень батька з дітьми. Після довгих дебатів вони прийшли до компромісу. Було визначено періодичність побачень батька з дітьми 1 раз на тиждень у дні, які є вихідним днем для ОСОБА_1 , за попередньою домовленістю із матір`ю дітей, у присутності матері, у громадських місцях. Це було затверджено відповідними рішеннями на засіданнях виконавчого комітету Диканської селищної ради. У травні 2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Служби у справах дітей Диканської селищної ради щодо забезпечення виконання відповідачкою рішення виконавчого комітету Диканської селищної ради щодо встановленого графіку побачень з дітьми. ОСОБА_1 пояснив, що з моменту прийняття цього рішення бачився з дітьми лише 2 рази, оскільки відповідачка продовжує перешкоджати йому зустрічатися з дітьми, не відповідає на його телефонні дзвінки та смс-повідомлення. ОСОБА_26 пояснила, що діти категорично відмовляються від зустрічей з батьком і їй доводиться організовувати зустрічі не попереджаючи про це дітей. Зазвичай це можна організувати спонтанно, що не влаштовує ОСОБА_1 . Батькам дітей було запропоновано налагодити стосунки і спільними зусиллями врегулювати побачення батька з дітьми, адже це перш за все повинні забезпечити саме батьки. ОСОБА_1 було зауважено, що він повинен докласти зусиль для того, щоб діти переконалися, що перебування поряд з батьком нічим їм не загрожує і що батько їх любить. ОСОБА_1 рекомендовано у разі подальшого невиконання ОСОБА_22 рішення щодо встановленого графіку побачень з дітьми звернутися з відповідним позовом до суду. Служба у справах дітей Диканської селищної ради вказує, що роль батька у вихованні дітей є значущою, тому побачення батька з дітьми будуть корисними для дітей, за умови дотримання батьком рекомендацій щодо здоров`я дітей та недопущення при спілкуванні з дітьми поведінкових аспектів, які б впливали на психологічне здоров`я дітей. При ухваленні рішення у справі Служба у справах дітей Диканської селищної ради покладається на розсуд суду.

З досліджених в судовому засіданні наданих позивачем відеозаписів із сімейного архіву за період з 07.12.2017 по 25.01.2021 (тобто період, коли діти проживали ще разом з позивачем та відповідачкою) вбачається, що між позивачем та дітьми були теплі та близькі сімейні відносини, вони спільно відпочивали, святкували важливі для них події, спільно брали участь у буденних заняттях, що свідчить про хороше ставлення позивача до дітей, його активну участь у їх вихованні та у спілкуванні з ними /том 1, а.с. 108/.

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_5 , учня 2-Б класу Опорного закладу "Диканський ліцей імені М.В. Гоголя", наданої 03.06.2024 цим навчальним закладом, мати Жовноватого Романа - ОСОБА_2 створила нову сім`ю, у якій ОСОБА_15 почувається добре, гарно відзивається про вітчима та його батьків, які теж беруть участь у вихованні хлопчика. Рідний батько дитини - ОСОБА_1 шкільним життям сина не цікавиться. ОСОБА_13 потребує особливого підходу у спілкуванні, оскільки дуже вразливий, важко йде на контакт з людьми, з якими не може знайти спільної мови /том 1, а.с 124/.

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_4 , учня 3-Б класу Опорного закладу "Диканський ліцей імені М.В. Гоголя", наданої цим навчальним закладом, ОСОБА_27 є учнем з особливими освітніми потребами та за висновками комісії Інклюзивно ресурсного центру потребує 4 рівня підтримки під час навчання. ОСОБА_14 дуже важко йде на контакт з малознайомими людьми і від такого спілкування може отримати стрес. Коло спілкування дитини обмежене. У родині, де проживає ОСОБА_14 , панує доброзичлива атмосфера, взаємодопомога та підтримка. Мати дитини переймається потребами сина та його станом здоров`я, відвідує батьківські збори, часто спілкується з класним керівником, асистентом, адміністрацією школи /том 1, а.с 125/.

У висновку за результатами індивідувального психологічного обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного психологинею ОСОБА_10 за заявою матері дитини - ОСОБА_2 , вказано зокрема, що ОСОБА_15 проживає з братом та сестрою разом з матір`ю та вітчимом, якого називає татом ОСОБА_28 . Біологічний батько дітей - ОСОБА_1 разом з дітьми не проживає. Психологічний клімат середовища, де проживає ОСОБА_15 , є доброзичливим, дружнім. Відсутні будь-які обставини, що можуть перешкоджати спілкуванню матері та ОСОБА_15 . Проте поведінкові реакції ОСОБА_15 під час обстеження та його уникання розмов про біологічного батька дають підстави для дослідження відносин між сином та біологічним батьком та індивідуального психологічного обстеження біологічного батька на предмет дитячо-батьківських відносин та міжособистісних зв`язків. Такі реакції дитини є індикаторами стресових переживань ОСОБА_15 , які пов`язані з персоною біологічного батька. Це свідчить про те, що існують обставини, які можуть перешкоджати спілкуванню ОСОБА_1 із сином ОСОБА_15 /том 1, а.с. 120-123/.

Із наданих на виконання ухвали суду від 14.08.2024 Результатів проведення опитування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складених психологом КУ "Центр професійного розвитку педагогічних працівників" Диканської селищної ради Ребро Є.В., вбачається, що в силу свого психоемоційного стану ОСОБА_14 об`єктивно оцінити свої бажання не може. Під час розмови ОСОБА_14 на запитання про батька виявляв тривожність (ковтав закінчення слів, часто моргав, спостерігалися перепади настрою). Йому було важко відтворити у пам`яті яскраві моменти спільного життя з біологічним батьком. Це свідчить про негативний вплив на психіку дитини після розлучення батьків. Відновлення психоемоційного стану ОСОБА_14 - це важкий, тривалий процем. Потрібно говорити з ним, проводити спільно час (прогулянки, ігри, заняття) /том 1, а.с. 186/.

З Додатку до висновку щодо відповідності інтересам малолітніх ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , Софії необхідності визначення їхньому батьку ОСОБА_1 способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, складеного Службою у справах дітей Диканської селищної ради 07.05.2025 /том 2, а.с 53-54/, вбачається, що у результаті індивідуального психологічного обстеження ОСОБА_5 стало відомо, що він боїться батька, так як був свідком домашнього фізичного насильства батька стосовно матері. Згадки про те, чи допускав батько жорстоке поводження з дитиною відсутні. ОСОБА_29 пояснення того, чому саме дитина боїться залишатися наодинці з батьком відсутнє. У висновку вказано, що ОСОБА_15 надає біологічному батьку рис відданості у дружбі, самовідданості, дружелюбності, товариськості, але сприймає його ізольовано та віддалено від інших членів родини. З вказаного можна зробити висновок, що дитина пам`ятає про батька ОСОБА_1 щось і хороше і є можливість налагодити стосунки після корекційних занять з психологом. Психолог рекомендує тимчасово обмежити контакт ОСОБА_15 з біологічним батьком, проте діти не проживають з батьком з червня 2021 року. Постійного контакту з батьком немає. Таким чином, з висновку психолога незрозуміло, яким чином відбувається ретравматизація дитини, що підживлює негативні спогади дитини протягом цих трьох років. У висновку психолога за результатами опитування ОСОБА_4 вказано, що дитина в силу свого психоемоційного стану не може оцінити свої бажання, йому важко відтворити яскраві моменти спільного життя з біологічним батьком. При цьому, з висновку психолога незрозуміло, що саме впливає на стан дитини - розлучення батьків чи негативні спогади. Незрозуміло, що сприяє ретравматизації дитини. За словами матері діти не можуть забути події колишнього життя, хоча пройшло вже 3 роки. Якщо діти отримали серйозні психологічні травми, то незрозуміло чому до психолога звернулися лише під час розгляду справи в суді для отримання висновку про психо-емоційний стан дітей. Діти були у такому віці (7, 5, 1 рік), що при правильній корекції могли б подолати психологічну травму протягом цього періоду. Жовновата ОСОБА_16 у силу свого віку (станом на червень 2021 року дитині виповнилося 1 рік 4 місяці) не має спогадів щодо спільного проживання з біологічним батьком, але зустрічі з батьком також не впорядковані. Службою у справах дітей було проведено повторне обстеження умов проживання позивача та встановлено, що він розпочав ремонт подвір`я, планує провести косметичний ремонт будинку. Має наміри облаштувати кімнату для дітей, обновивши інтер`єр. Зі слів ОСОБА_1 він бажає бачитися з дітьми та протягом майже 3 років намагається врегулювати з відповідачкою графік побачень з дітьми. Виходячи з вказаного, опитавши позивача, його матір, відповідачку, її нинішнього чоловіка, можна дійти висновку, що між позивачем та відповідачкою існує давній конфлікт, який не дозволяє примиритися та задля дітей дійти згоди щодо їх виховання. ОСОБА_26 має нову родину, її влаштовує нове життя та вона не готова щось міняти у ньому, а ОСОБА_1 не достатньо сил прикладав, щоб налагодити контакт з дітьми, не відвідував їх у школі, не цікавився їх шкільним життям, не контактував з учителями. Можна допустити, що психологічно ОСОБА_14 та ОСОБА_15 налаштовані проти батька і не готові до зустрічей з ним. Можливо до цього питання необхідно повернутися після роботи психолога з дітьми.

Малолітній ОСОБА_7 ОСОБА_14 у судовому засіданні у присутності психолога вказав, що він проживає разом з мамою, братом ОСОБА_15 , сестрою ОСОБА_30 , татом ОСОБА_31 , дідусем ОСОБА_32 та бабусею ОСОБА_33 . Тато Серьожа до нього ставиться добре. Його колишній тато ОСОБА_34 , з ним він не спілкується, бо він поганий, так як бив маму, ображав брата і його трохи, кричав на нього просто так. ОСОБА_35 на нього не кричить, а ОСОБА_34 постійно на нього кричав. ОСОБА_34 до них всіх погано відноситься, а тому він до нього погано ставиться. ОСОБА_36 попрохав у нього вибачення, то він би не вибачив, бо боїться його.

Малолітній ОСОБА_13 у судовому засіданні у присутності психолога вказав, що про ОСОБА_37 його брат ОСОБА_14 каже, що він поганий. ОСОБА_15 вказав, що з ОСОБА_38 він зустрічається лише у присутності мами. Він пам`ятає час, коли ОСОБА_34 жив з ними, але не пам`ятає, щоб вони їздили у зоопарк, смажили шашлики тощо. Він не бажає бачитися з ОСОБА_38 і навіть якщо мама попрохає його про це, то він відмовиться.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною другою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Відповідно до частин 1-3 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України, ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно з частиною другою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ від 07 серпня 1996 року у справі "Йогансен проти Норвегії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі "М.С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

За відсутності виключних обставин, які б могли свідчити про те, що особисте спілкування батька, діда і баби дитини між собою суперечить інтересам дитини, встановлення такого обмеження є порушенням не лише прав батька, діда і баби, а і самої дитини. Вказане підтверджується також рішеннями Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Хокканен проти Фінляндії" від 23 вересня 1994 року, "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року).

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й передусім повинні бути визначені інтереси дитини, а вже тільки потім - права її батьків.

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20 (провадження № 61-16244св21), від 08 лютого 2023 року у справі № 334/1202/20 (провадження № 61-7951св22), від 15 серпня 2023 року у справі № 759/4170/20 (провадження № 61-3420св23), від 26 жовтня 2023 року у справі № 233/418/22 (провадження № 61-11951св23).

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

При вирішенні даного спору суд враховує, що позивач ОСОБА_1 , як батько дітей ОСОБА_19 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , який проживають окремо від дітей, має право на особисте спілкування з ними, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей.

Дослідивши та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, надані як стороною позивача, так і стороною відповідача, суд дійшов висновку про відсутність обставин, які б вказували на те, що спілкування батька із малолітніми дітьми буде перешкоджати нормальному розвитку дітей.

Твердження відповідачки та її представника про вчинення позивачем стосовно неї та дітей домашнього насильства, як фізичного, так і психологічного, суд оцінює критично, оскільки стороною відповідача не надано суду належних та достатніх доказів, які б це підтверджували.

Пояснення свідка ОСОБА_39 про те, що позивач, який певний час був її співмешканцем, часто перебував у стані алкогольного сп`яніння, вчиняв стосовно неї фізичне та психологічне насильство у присутності її дітей, позивач є психічно нездоровим, а також посилання на це сторони відповідача, суд оцінює критично, адже ці пояснення не підтверджуються письмовими доказами, зокрема поліцією було завершено перевірку заяви ОСОБА_39 щодо нанесення їй позивачем тілесних ушкоджень на підставі поданої нею ж заяви, якою вона відмовлялася від будь-яких претензій до позивача /том 1, а.с. 237-247/. Крім того, ці пояснення не містять інформації про стосунки позивача саме з його дітьми - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Також судом враховується ставлення позивача до малолітніх дітей, його постійне та послідовне бажання спілкуватися з ними, брати участь у їхньому вихованні та утриманні (протягом трьох років намагається вирішити з матір`ю дітей питання щодо його побачень з дітьми, регулярно сплачує аліменти на утримання дітей).

З досліджених судом відеозаписів з сімейного архіву вбачається, що коли позивач проживав ще разом з дітьми, то між ними були теплі та близькі сімейні відносини, діти не боялися батька та відчували себе разом з ним комфортно.

Оцінивши наявні у справі докази, пояснення сторін у справі, свідків, судом встановлено, що після розлучення батьків, діти мешкають разом із матір`ю та вітчимом, якого діти вже називають татом. При цьому з досліджених судом доказів у сукупності вбачається, що між сторонами у справі склалися давні негативні відносини, між ними немає порозуміння щодо участі позивача у вихованні дітей, спілкуванні з ними. Відповідачка у судовому засіданні підтвердила, що діти дійсно не бачаться з позивачем і вона не виконує рішення органу опіки та піклування щодо встановленого графіку побачень позивача з дітьми, однак мотивує це фактично лише небажанням самих дітей.

З урахуванням викладеного, суд не бере до уваги доводи відповідачки про відсутність перешкод з її сторони для позивача у спілкуванні з дітьми та участі у їх вихованні, як такі, що не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи.

Суд зауважує, що завдання батьків та зокрема відповідачки ОСОБА_2 , як матері дітей та тієї з батьків, яка найбільше часу проводить з дітьми, оскільки постійно проживає разом з дітьми, допомогти дітям пережити розлучення батьків, пояснити їм, що незважаючи ні на що обоє батьків їх люблять та обоє батьків мають бачитися та спілкуватися з ними, брати участь у їхньому житті.

Суд зауважує, що відсутність взаєморозуміння, контакту між сторонами у справі, будь-які суперечності між ними не повинні впливати на дітей та перешкоджати належному спілкуванню дітей з батьком.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачка чинила перешкоди позивачу у належному спілкуванні з дітьми та участі у їхньому вихованні. Враховуючи вказане та те, що наслідки особистого конфлікту між сторонами у справі негативно впливають на дітей та не сприяють якнайкращому задоволенню їх інтересів, які мають пріоритет над інтересами батьків, беручи до уваги те, що існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з дітьми, з метою забезпечення реалізації права позивача на участь у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та забезпечення якнайкращих інтересів дітей, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню та вважає за необхідне зобов`язати відповідачку ОСОБА_40 не перешкоджати позивачу брати участь у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей.

Враховуючи вказані вище встановлені судом обставини в їх сукупності, доведеність факту перешкоджання відповідачки спілкуванню позивача з малолітніми дітьми, беручи до уваги інтереси дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, поведінку батька дітей, його активне бажання брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, з метою дотримання розумного балансу щодо участі як матері, так і батька у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, для збереження зв`язків дітей з біологічним батьком, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, суд вважає за необхідне визначити відповідний спосіб та порядок участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми.

При цьому, суд також враховує, що під час судового розгляду було встановлено, що між позивачем та дітьми відсутній сталий психологічний зв`язок, діти повноцінно не сприймають позивача, як батька, відтак, визначення проведення зустрічей батька з дітьми без присутності матері та за його місцем проживання може негативно вплинути на психоемоційний стан дітей.

Враховуючи вказане вище у сукупності, вік дітей, те, що вони навчаються, беручи до уваги необхідність дотримання розпорядку дня дітей та їх відпочинку, те, що позивач офіційно працює, відсутність сталого психологічного зв`язку між дітьми та позивачем, враховуючи те, що діти давно проживають окремо від відповідача, вважають вітчима батьком та відповідно повноцінно не сприймають позивача, як батька, з метою дотримання розумного балансу щодо участі як матері, так і батька у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, для збереження зв`язків дітей з біологічним батьком, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та вважає за необхідне визначити побачення позивача з дітьми таким чином:

- систематичні побачення позивача з дітьми один раз на тиждень, а саме у вихідний день позивача в суботу з 10:00 год. до 12:00 год. в громадському місці за обов`язкової присутності матері дітей;

- додаткові побачення позивача з дітьми кожний рік не менше 7 (семи) календарних днів під час його відпустки з 10:00 год. до 12:00 год. в громадському місці за обов`язкової присутності матері дітей;

- щорічні побачення позивача з дітьми для спільного святкування днів народжень дітей, а саме: 16 лютого, 11 березня, 16 червня кожного року, з можливістю батька забрати дітей до себе для привітання та вручення подарунків на не більше ніж 3 (три) години та повернення батьком дітей матері.

Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам у справі, що реалізація визначених судом способів участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні з дітьми, які проживають з відповідачкою, повинна відбуватися з дотриманням одночасно певних умов - за бажанням батька та вчиненням ним реальних заходів, спрямованих на реалізацію його прав на підставі судового рішення; у визначені судовим рішенням дні та час, які можуть бути розширеними за згодою сторін; з урахуванням бажання дітей, її стану здоров`я та режиму дня.

Суд наголошує, що батьки дитини повинні вживати всіх можливих і залежних від них заходів для налагодження (відновлення) нормального позитивного спілкування і контакту дітей з обома батьками. У разі зміни обставин, пов`язаних з віком дітей, станом їх здоров`я, психо-емоційного стану, жодна із сторін не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними

Вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат у справі.

Враховуючи те, що судом було встановлено факт того, що відповідачка чинила позивачу перешкоди у спілкуванні з малолітніми дітьми, тобто підтверджено предмет та підстави позову, позов, який є немайновим, тобто не визначений у певному грошовому еквіваленті, задоволено майже у повному обсязі, беручи до уваги те, що відповідачкою не надано суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували її звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, у справі наявні докази понесення позивачем витрат у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 211,20 грн, керуючись ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути вказані витрати з відповідачки на користь позивача.

Враховуючи те, що у справі наявні докази, які підтверджують понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, те, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача ці витрати частково, а саме у розмірі 4 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Диканської селищної ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та визначення способів участі батька у вихованні дітей - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 наступним чином:

- систематичні побачення ОСОБА_1 з дітьми один раз на тиждень, а саме у його вихідний день в суботу з 10:00 год. до 12:00 год. в громадському місці за обов`язкової присутності матері дітей ОСОБА_2 ;

- додаткові побачення ОСОБА_1 з дітьми кожний рік не менше 7 (семи) календарних днів під час його відпустки з 10:00 год. до 12:00 год. в громадському місці за обов`язкової присутності матері дітей;

- щорічні побачення ОСОБА_1 з дітьми для спільного святкування днів народжень дітей, а саме: 16 лютого, 11 березня, 16 червня кожного року, з можливістю батька забрати дітей до себе для привітання та вручення подарунків на не більше ніж 3 (три) години та повернення батьком дітей матері ОСОБА_2 .

Роз`яснити сторонам у справі, що реалізація визначених судом способів участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні з дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які проживають з матір`ю ОСОБА_2 , повинна відбуватися з дотриманням одночасно певних умов - за бажанням батька та вчиненням ним реальних заходів, спрямованих на реалізацію його прав на підставі судового рішення; у визначені судовим рішенням дні та час, які можуть бути розширеними за згодою сторін; з урахуванням бажання дітей, їхнього стану здоров`я та режиму дня.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені у справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири) тисячі грн 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

Служба у справах дітей Диканської селищної ради, місцезнаходження: Полтавська область, Полтавський район, селище Диканька, вул. Незалежності, 133, .

Головуючий О.С. Кириченко