Провадження №2/523/5400/25
У Х В А Л А

"30" червня 2025 р. м. Одеса

Суддя Пересипського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши матеріали які надійшли за позовною заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Пересипського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, звернувся адвокат Чумаченко Святослав Олександрович.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 14 листопада 2003 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб, актовий запис 1411, який було зареєстровано у відділі РАЦС с. Ботаніка, мун. Кишинів, респ. Молдова. Стосунки між сторонами погіршились, подружжя не проживає разом. На підставі викладеного представник просить розірвати шлюб укладений між сторонами 14.11.2003 року, актовий запис № 1411.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ознайомившись із матеріалами позову, суддя прийшов до наступного.

Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До позовної заяви представником позивача надано свідоцтво про шлюб (переклад з румунської мови на українську мову) видане Республіка Молдова, примерія муніципія Кишинів, примерія сектору Ботаніка, відділ реєстрації актів цивільного стану.

З приводу чого суддя зазначає наступне.

Згідно ст. 13 ЗУ "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Документом, який встановлює безпосередні процедури легалізації шлюбу, укладеного за кордоном, є Наказ Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (із змінами та доповненнями). Відповідно до цих Правил, документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать про акти громадянського стану, вчинених за межами України за законами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тобто, щоб держава Україна визнала шлюб, укладений в іншій країні, з усіма правовими наслідками, цей шлюб необхідно легалізувати.

За загальним правилом, легалізація - це процедура приведення документів у ту форму, яка відповідає законодавству іноземної держави і визнається державними органами цієї держави. Процедура легалізації в Україні таких документів, як: свідоцтво про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої Наказом Міністерства закордонних справ України № 113 від 04.06.2002 року.

Згідно статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі.

Таким чином, вищевказане свідоцтво про укладення шлюбу має бити засвідчено та легалізовано, відповідно до Інструкції про порядок легалізації офіційних документів в Україні, оскільки, вирішити питання про розірвання шлюбу між сторонами, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів про його укладення, не є можливим.

На підставі викладеного та відповідно до вимог ч.2 ст.185 ЦПК України, позивачу необхідно надати: - документ, що підтверджує легалізацію свідоцтва про шлюб, відповідно до Інструкції про порядок легалізації офіційних документів в Україні.

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 8, 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, який не перевищує десяти днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, з підстав зазначених в ухвалі суду.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: