Справа № 489/9934/24
Провадження № 2/489/1891/25
РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання - Тищенко Д.О.,

за участі:

представника позивача Хацько К.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

встановив.

В грудні 2024 року ПрАТ «МТЕЦ» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 боргу за спожиту теплову енергію у розмірі 5 379,81 грн. та судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що в опалюваних сезонах 2022-2024 позивач здійснював постачання теплової енергії, зокрема, до будинку АДРЕСА_1 . Враховуючи викладене, позивач нараховував своїм споживачам плату за опалення місць загального користування та допоміжних приміщень. Відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить кв. АДРЕСА_2 . Зазначена квартира від`єднана від мереж централізованого опалення, однак власник не звільняється від обов`язку по оплаті теплової енергії, яка була витрачена на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень у багатоквартирному будинку, а також функціонування системи опалення, а також абонплати. На ім`я відповідача було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для розрахунків за надані послуги теплопостачання. Позивач надав теплову енергію у період з 01.11.2022 по 01.08.2024, проте відповідач свої обов`язки щодо оплати наданих послуг не виконав. За вказаний період з урахуванням перерахунку, абонплати у відповідача виникла заборгованість за послуги теплопостачання на суму 5 379,81 грн. Надіслане відповідачу попередження про суму боргу залишилося без задоволення та відповіді.

Виданий на підставі заяви позивача від 05.06.2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва судовий наказ про стягнення боргу за спожиту теплову енергію скасовано ухвалою суду від 02.07.2024 по справі № 489/4395/24.

Посилаючись на викладене, позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 23.12.2024, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

10.03.2025 Ленінським районним судом м. Миколаєва постановлено заочне рішення по справі за позовом ПрАТ «МТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, відповідно до якого позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2025 заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.03.2025 по справі № 489/9934/24 за позовом ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію скасовано; призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.04.2025 головуючою по справі визначено суддю Микульшину Г.А.

17.04.2025 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що належна йому на праві власності кв. АДРЕСА_2 з грудня 2014 року відключена від мережі централізованого опалення будинку та обладнана індивідуальною системою опалення. Борг в розмірі 5 379,81 грн. ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» нараховано за загально будинкові потреби опалення, до яких належать: витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень; витрати на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових вив тем опалення будинку. При цьому розрахунок витрат позивач проводив спрощено, згідно п. 8 розділу IV Методики для 1-5 поверху будинку 25 % (17 % МЗК + 8 % функціонування системи опалення). При цьому позивач не застосував інші пункти розділу IV даної Методики які, на переконання відповідача, є більш обґрунтованими, оскільки для них враховуються технічні характеристики будинку та трубопроводів внутрішньо будинкової системи опалення. При цьому ОСОБА_1 зазначає, що коли будинок перебував на балансі заводу ПТЗ «Зоря» на сходових клітинах були демонтовані приладі опалення, які відсутні і на даний час. Окрім викладеного відповідач вказував на те, що в будинку за адресою АДРЕСА_1 , на першому поверсі розташований магазин, салон краси, медична лабораторія, а підвал будинку займає бомбосховище № 52254 КПП ММР «Захист», що впливає на навантаження щодо опалення, яке має бути розраховано для кожної будівлі окремо.

24.04.2025 на адресу суду від ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» надійшла відповідь на відзив, згідно якої вона наполягає на задоволенні позову. Вказує на те, що відповідно до положень діючого законодавства, зокрема ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання», ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Постанови КМУ від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, - обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого палення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Розподіл спожитої теплової енергії між споживачами також визначено індивідуальним договором, який є публічним договором приєднання; для розрахунку за надані послуги теплопостачання було відкрито особовий рахунок на ім`я відповідача. Фактом отримання послуги є підписаний наряд на підключення опалення в житловому будинку. При цьому ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» вказувало на те, що воно не є розпорядником інформації щодо місць загального користування, допоміжних приміщень, транзитних трубопроводів та не отримувало вказану інформацію від балансоутримувачів спірного будинку, відповідно обсяг теплової енергії, витраченої на загально будинкові потреби, розраховується згідно п. 8 розділу IV Методики для 1-5 поверхової будівлі/будинку 25 %. Враховуючи викладене, позивач вважає законними нарахування відповідачу витрат за спожиту теплову енергію місць загального користування та допоміжних приміщень за затвердженою Методикою.

02.06.2025 від ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких відповідач вказує на те, що демонтовані прилади опалення в місцях загального користування багатоповерхового будинку, де розташована його квартира, треба розглядати як ушкодження приладів, що унеможливлює їх експлуатацію. Відповідач вважає, що згідно положень ЗУ Про житлово-комунальні послуги така ситуація визначається як аварія, що виключає нарахування оплати за послуги з опалення та теплопостачання.

Представник ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» Хацько К.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва, в тому числі до будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалюваного сезону.

Згідно реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.03.2025 відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 з 02.06.2014 на підставі договору купівлі-продажу № 1318 від 02.06.2014 (а.с. 6).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні Департаменту з надання адміністративних послуг, сформованого 19.12.2024, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 13).

Позивач здійснював постачання теплової енергії до буд. АДРЕСА_1 в період з 01.11.2022 по 01.08.2024, що підтверджується копіями нарядів на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону (а.с. 7).

Квартира АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , відключена від внутрішньобудинкових мереж опалення, що підтверджується копією акту про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 05.12.2014, а також технічними умовами на відключення від централізованого теплопостачання № 55 від 04.09.2014, затвердженими ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль (а.с. 58, 59).

У відповідності до ч. 6 т. 9 ЗУ Про комерційний облік теплової енергії обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Згідно п. 5 ст. 13 ЗУ Про житлово-комунальні послуги між ПрАТ Миколаївська теплоелектроцентраль та відповідачем ОСОБА_1 укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Однак відповідачем оплата послуг за надану теплову енергію в належному розмірі не здійснювалася, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, з урахуванням перерахунку, абонплати, яка становить 5 379,81 грн., і складається з: основного боргу за надані послуги 4 695,84 грн. та абонплати за період з 01.11.2022 по 01.08.2024 у розмірі 683,97 грн. (а.с. 5).

01.04.2024 позивачем на адресу відповідача за вих. № 199-ф9 надсилалася досудова вимога (в порядку досудового урегулювання сплати боргу) про оплату боргу в сумі 4 782,47 грн., яка утворилася станом на 01.04.2024. Проте відповідачем борг добровільно не погашено, спір не урегульовано (а.с. 8).

У червні 2024 року ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» було подано до Ленінського районного суду м. Миколаєва заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» борг за спожиту теплову енергію.

Виданий на підставі заяви позивача Ленінським районним судом м. Миколаєва судовий наказ про стягнення боргу за спожиту теплову енергію скасовано ухвалою суду від 02.07.2024 по справі № 489/4395/24.

У відповідності до ст. 166 ЦПК України, у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного правового регулювання.

Відповідно до ст. 1 ЗУ Про теплопостачання постачання теплової енергії (теплопостачання) це господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 10 ЗУ Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії/вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі відповідно до пункту 5 частини другої цієї статті.

У відповідності до ч. 6 т. 9 ЗУ Про комерційний облік теплової енергії обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Нарахування за послуги з постачання теплової енергії проводяться на підставі Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 22.11.2018 №315 (із змінами та доповненнями), зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 за №1502/32954 (надалі - Методика).

Методикою передбачено порядок визначення обсягу теплової енергії, витраченого на опалення місць загального користування (надалі - МЗК) та допоміжних приміщень будівлі. Зокрема, Методикою передбачено що частину теплової енергії, спожитої будинком, розподіляється між усіма приміщеннями в межах зовнішніх стін житлового будинку.

Як встановлено пунктом 3 розділу І Методики розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Пунктом 3 розділу ІІІ Методики для приміщень з індивідуальним опаленням та окремих приміщень з транзитними мережами опалення встановлено, що окрім визначеної частки спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, здійснюється розподіл теплової енергії, що надходить у ці приміщення від транзитних ділянок трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, що прокладені у цих приміщеннях (Qвідкл.пр). Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення (Qопз.б.п) здійснюється згідно з розділом IV цієї Методики.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358 внесено зміни у Методику і визначено додаткове поняття - "загальнобудинкові потреби на опалення".

У пункті 2 розділу І Методики наведено визначення загальнобудинкових потреб на опалення (ЗБП), згідно з яким це - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Отже, загальнобудинкові потреби на опалення визначено як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку.

Оплата за опалення місць загального користування - це не додатковий вид оплати, а плата за ту частину теплової енергії, яка облікована загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії. У вартість плати за опалення місць загального користування входять й витрати теплової енергії у внутрішньобудинкових системах опалення.

Нарахування за обсяги спожитої теплової енергії відповідно до приписів ЗУ Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, Методики розподілу (зі змінами) після опломбування лічильника проводяться з урахуванням: нарахування плати за місця загального користування (далі - МЗК - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень); нарахування плати на загальнобудинкові потреби (далі - ЗБП на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення); втрати від транзиту; абонентської плати.

Як передбачено пунктом 12 розділу IV Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових / нежитлових приміщень.

З огляду на вищезазначені положення законодавства на споживача покладено обов`язок з оплати частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб пропорційно до площі приміщення.

Водночас, згідно із пунктом 8 розділу IV у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25%; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20%; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15%; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.

Отже, ПрАТ Миколаївська теплоелектроцентраль проводить розрахунки розподілу теплової енергії на загальнобудинкові потреби відповідно до вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 №315, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 за №1502/32954.

Згідно з поясненнями позивача, оскільки він не володів повною інформацією про площі місць загального користування та площі допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то для визначення обсягу теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення, обсяг був визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25%, що відповідає п.8 розділу IV Методики.

Судом встановлено, що застосування такого методу відповідає нормам чинного законодавства, оскільки відомостей, що позивач має дані щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у будинку АДРЕСА_1 та які б давали можливість застосувати інший метод, в тому числі іншу формулу Методики, на яку посилається відповідач, матеріали справи не місять, належних доказів цього ОСОБА_1 не надано.

Внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку. Згідно з пунктом 6.3.4. ДБН В.2.5-67:2013 Опалення, вентиляція та кондиціонування опалення слід проектувати з урахуванням теплового балансу між тепловтратами та теплонадходженнями, у тому числі теплоти, що регулярно надходить у приміщення від трубопроводів. Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах.

Долучена відповідачем ОСОБА_1 до матеріалів справи довідка КЖЕП ММР Зоря від 29.05.2025 за вих. № 87 про відсутність приборів опалення у під`їздах буд АДРЕСА_1 не є належною підставою для відмови у позові або застосування іншої формули Методики для розрахунку оплати опалення на загальнобудинкові потреби, оскільки приладу опалення в під`їздах не є єдиними приладами внутрішньобудинкової системи опалення у відповідності до положень вищепереліченого законодавства.

Законодавство, яке регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, пов`язує обов`язок споживача сплатити вартість теплової енергії з фактом її споживання. Отже, при підрахунку теплоспоживання необхідно враховувати, в тому числі, тепловиділення в приміщенні від поверхонь прокладених трубопроводів (стояків, підводок до приладів тощо), що знаходяться у приміщенні з приладами обліку або без них. Таким чином, якщо навіть у приміщенні відсутні опалювальні прилади, але є стояки, підводки до приладів, споживач повинен сплачувати за фактичне тепло, яке виділяється від зазначених трубопроводів. Відсутність приладів опалення в під`їзді багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові № 357/4664/15-ц від 20 листопада 2019 року.

Також згідно правового висновку Верховного Суду у справі № 311/3489/18 від 22.12.2020 власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Відповідно до частини першої ст. 1 ЗУ Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку:

- спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія;

- допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення);

- нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Згідно з частиною другою статті 4 наведеного Закону власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава.

Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників (частина перша статті 5 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Враховуючи викладене, посилання відповідача на те, що частина приміщень загального користування в буд. АДРЕСА_1 використовується в якості магазину, лабораторії, тощо, а також в якості бомбосховища, що впливає на розмір витрат на опалення місць загального користування, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано, клопотань про витребування доказів не заявлено.

Положення ст. 68, 162 Житлового Кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги.

Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

У свою чергу заявник щомісяця направляє споживачам рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.

Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року.

Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України.

За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк.

Враховуючи вищевикладені положення діючого законодавства, дослідивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги ПрАТ Миколаївська теплоелектроцентраль до ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з п. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувану не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» борг за спожиту теплову енергію у розмірі 5 379,81 грн. (п`ять тисяч триста сімдесят дев`ять гривень 81 коп.), який складається з основного боргу за надані послуги 4 695,84 грн. та абонплати у розмірі 683,97 грн. за період з 01.11.2022 по 01.08.2024.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», , юридична адреса: 54020, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 18.

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який є власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 30.06.2025.

Суддя Г.А. Микульшина