РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, заінтересована особа ОСОБА_3 , в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 на строк шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань меншу ніж 300 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Свої вимоги мотивує тим, що протягом тривалого часу її колишній чоловік ОСОБА_3 систематично чинить фізичне та психологічне насилля, у зв`язку із чим вона зверталась до правоохоронних органів, поліцією виносився терміновий заборонний припис, а судом виносились вироки за ст. 126-1 КК України. Проте, ОСОБА_3 належних висновків щодо своєї поведінки не зробив, тому змушена звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримали, просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи в порядку ч. 9 та 11 ст. 128 ЦПК України телефонограмою та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 02 червня 2025 року. За цією ж адресою проживає і заінтересована особа ОСОБА_3 .

Власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 28 січня 1998 року Департаментом міського господарства Рівненської міської ради згідно з наказом № 31 від 28 січня 1998 року, Договором від 20 вересня 2023 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумець Л.К., зареєстрованим за №945, та Витягом з Державного реєстру речових прав № 347303797 від 20 вересня 2023 року.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2025 року по справі № 569/6046/24, який набрав законної сили 13 лютого 2025 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді одного року пробаційного нагляду. Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосовано до ОСОБА_3 обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників на строк 3 місяці.

Вироком встановлено, що ОСОБА_3 в період часу з 05 лютого 2023 року по 06 липня 2023 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, маючи умисел на заподіяння психологічних та фізичних страждань, діючи систематично, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, вчинив відносно особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» колишньої дружини ОСОБА_1 , домашнє насильство, що призвело до її фізичних та психологічних страждань, погіршення самопочуття, побоювання за власну безпеку та до негативних переживань.

Так, 02.04.2023, 05.02.2023, 06.07.2023 ОСОБА_3 безпричинно вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 психологічне та фізичне насильство у формі образи, висловлювання на її адресу нецензурною лайкою, погрози фізичною розправою, завдаючи шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, за що 28.04.2023, 04.05.2023, 04.09.2023 був притягнутий Рівненським міським судом Рівненської області до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи неодноразово притягнутим до відповідальності, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти тотожні та об`єднанні спільним умислом дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства.

Так, ОСОБА_3 , усвідомлюючи та продовжуючи свої умисні протиправні дії, діючи систематично, маючи умисел на заподіяння шкоди фізичному та психічному здоров`ю особі, з якою перебував у сімейних відносинах (колишній дружині), з якою спільно проживає ОСОБА_1 , 06 березня 2024 року, близько 13 год 00 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в квартирі за місцем спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність вчинюваних ним дій, спровокував словесний конфлікт, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, вчинив психологічне насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні та залякуванні останньої, які викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, а також завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілої, а саме: погіршення стану здоров`я, психоемоційного навантаження, втоми та негативних переживань, а також, маючи умисел на заподіяння фізичних страждань та розладів фізичного здоров`я ОСОБА_1 , вчинив стосовно неї фізичне насильство, яке виразилось у шарпанні за плечі, киданні капцями по потерпілій та нанесенні удару ногою в область живота, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на лівому плечі, на лівому передпліччі, на правому передпліччі, на задній поверхні нижньої третини правого плеча, на передній поверхні черевної стінки посередині в нижніх відділах, на правому стегні, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликало у потерпілої фізичні страждання та завдало останній фізичної шкоди.

В подальшому 05 квітня 2025 року працівниками сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 , у зв`язку із скоєнням ним психологічного та фізичного домашнього насильства стосовно колишньої дружини ОСОБА_1 . ОСОБА_3 строком на десять діб з 10 год 10 хв 05 квітня 2025 року до 10 год 10 хв 15 квітня 2025 року зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1

16 квітня 2025 року працівниками сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 , у зв`язку із скоєнням ним психологічного та фізичного домашнього насильства стосовно колишньої дружини ОСОБА_1 . ОСОБА_3 строком на десять діб з 10 год 50 хв 16 квітня 2025 року до 10 год 50 хв 26 квітня 2025 року зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 .

Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч. 1 ст. 350-3 ЦПК України).

Згідно з п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зазначено, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя.

Необхідною умовою для застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що підлягає доказуванню.

Частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідженими судом доказами, зокрема вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2025 року та терміновими заборонними приписами від 05 квітня 2025 року та від 16 квітня 2025 року підтверджено вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства.

Приймаючи до уваги досліджені письмові докази, суд дійшов висновку про наявність обставин, які входять до предмету доказування у даній справі та доведеності факту вчинення ОСОБА_3 психологічного та фізичного насильства щодо ОСОБА_1 .

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства в сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Крім того, факт притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України та винесення щодо нього заборонних приписів в квітні 2025 року, свідчать про наявність тривалого конфлікту між заявником та ОСОБА_3 , та підтверджує факт того, що останній вчиняв по відношенню до заявника домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи надані докази, з огляду на встановлені судом обставини, заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому суд доходить висновку про обґрунтованість заяви.

Суд вважає, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту ОСОБА_1 необхідно застосувати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 строком на 6 місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань меншу ніж 300 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори та контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відтак, суд вважає, що вимоги заяви про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Також суд роз`яснює, що відповідно до ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

За правилами ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 89, 263, 265, 273, 350-6, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 (шість) місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань меншу ніж 300 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори та контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 повідомити Рівненське РУП ГУНП в Рівненській області та виконавчий комітет Рівненської міської ради шляхом направлення копії рішень суду для взяття на профілактичний облік.

Заявник ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 25 червня 2025 року.

Суддя О.О. Першко