Номер провадження: 22-ц/813/982/25
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс»

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про захист прав споживача,

встановив:

У листопаді 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним вище позовом, у якому, просила:

- визнати незаконною відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» щодо проведення реструктуризації кредитних зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 11 вересня 2006 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого у зобов`язаннях є Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», та ОСОБА_1 , на умовах та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ від 13.04.2021 року та пункту 7 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

- Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (; м. Київ, просп. Степана Бандери, 28А) провести реструктуризацію кредитних зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 11 вересня 2006 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого у зобов`язаннях є Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», та ОСОБА_1 , на умовах та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX від 13 квітня 2021 року та пункту 7 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

- визнати незаконною відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (; м. Київ, просп. Степана Бандери, 28А) щодо проведення реструктуризації кредитних зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 16 травня 2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого у зобов`язаннях є Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», та ОСОБА_1 , на умовах та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX від 13.04.2021 року та пункту 7 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (; м. Київ, просп. Степана Бандери, 28А) провести реструктуризацію кредитних зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 16 травня 2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого у зобов`язаннях є Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», та ОСОБА_1 , на умовах та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX від13 квітня 2021 року та пункту 7 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Вирішити питання щодо судових витрат.

Позов обґрунтовано тим, що11 вересня 2006 року мiж АКІБ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, згiдно умов якого Банк мав надати Позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 75 000,00 дол. США строком до 11 вересня 2025 року, зі сплатою 10,3 % річних. В якості забезпечення позивачем виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 вiд 11.09.2006 року, 11 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситнiковою Ю.Д., зареєстровано в реєстрі №3113. Відповідно до Iпотечного договору іпотекодавець передала в іпотеку іпотеко держателю наступне нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є приватною власністю іпотекодавця .

16 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0 , згiдно з умовами якого Банк мав надати Позичальнику кредитні кошти у розмiрi 26 000,00 доларів США з розрахунку 13,50% річних на строк з 16.05.2008 року по 16.05.2018 року. Того ж дня, Також 16 травня 2008 року мiж АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту № 0 вiд 16 травня 2008 року було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. зареєстровано в реєстрi №2443.

Відповідно до Іпотечного договору іпотекодавець передала наступну іпотеку іпотекодержателю квартиру, загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є приватною власністю іпотекодавця.

15.11.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» було укладено Договір № 2083/К купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Г.Л. зареєстровано в ресстрi за № 2019, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» передає у власність ТОВ «Укрдебт Плюс», а ТОВ «Укрдебт Плюс» приймає у власність права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема, за кредитними договорами ОСОБА_1 .

13 квітня 2021 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX, відповідно до умов якого розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», який надав Позичальнику право, а Банку - обов`язок з проведення реструктуризації споживчих кредитів наданих в іноземній валюті, при умові якщо позичальник підпадає під наступні критерії:

1. Наявність непогашеного зобов`язання станом на день набрання чинності Законом.

2. Відсутність станом на 01.01.2014 року простроченої заборгованості за кредитним

договором.

3. Виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечується іпотечним майном, а саме: квартирою, яка не перевищує 140 кв.м. та використовується як постійне місце проживання позичальника та у власності позичальника або майнового поручителя відсутнє інше майно.

Також підпунктом 16 пунктом 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» було визначено, що:

кредитодавець, наступні кредитори за договором зобов`язані надати поточному кредитору на його вимогу, а також позичальнику на його вимогу всю наявну інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання, за договором, не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги;

кредитор, до якого перейшли права кредитодавця внаслідок відступлення права вимоги, зобов`язаний надати позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на його вимогу (не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги) належним чином завірену таким кредитором копію документа, яким визначено розмір плати, що сплачена за відступлення права вимоги.

На підставі викладеного, в порядку пп. 16 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування позивач звернулася до відповідача з вимогою надати інформацію передбачену вказаним пунктом, однак, запитувані інформація та документи відповідачем не надані.

19.10.2021 року позивач звернулася до кредитора з заявами про проведення зобов`язань за кредитним договором №1 та кредитним договором №2, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих іноземній валюті» № 1381-IX від 13 квітня 2021 року.

В телефонному режимі позивачу повідомили, що їй відмовлено у проведенні реструктуризації в рядку пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», причини відмови не пояснили.

Отже, оскільки на вимогу позивачки останній не було надано інформації про суму наявної простроченої заборгованості за кредитними договорами №0 від 11 вересня 2006 року та №0 від 16 травня 2008 року станом на 01 січня 2014 року, остання стверджує про відсутність у неї простроченої заборгованості за кредитними договорами станом на 01.01.2014 року, а тому кредит, не відповідає всім критеріям, встановленим п. 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», які необхідні для проведення реструктуризації зобов`язань за договором про споживчий кредит, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з цим позовом.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

В апеляційній скарзі ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», посилаючись на обставини якими обґрунтовано заперечення проти позову, також зазначає про залишення судом поза увагою факту звернення товариства із позовами до ОСОБА_1 у 2012 та 2013 роках через виникнення у останньої заборгованості за кредитними договорами №0 від 11 вересня 2006 року та №0 від 16 травня 2008 року, що спростовує твердження позивачки про відсутність у неї станом на 01.01.2014 року заборгованості по вказаним кредитним договорам.

У судове засідання сторони будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавали, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача з ненадання всієї наявної інформації визначеної п.п.16 п.7 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» порушили право позивача на реструктуризацію зобов`язань позичальника, при цьому суд першої інстанції відхилив надану відповідачем довідку без дати на номеру, як доказ наявної у позивачки заборгованості.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, зважаючи на таке.

Стаття 3 Закону України "Про споживче кредитування" визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про споживче кредитування" кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит. Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

Розділ IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування" доповнено пунктом 7, яким передбачено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.

Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 розділу IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування" обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно з статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Окрім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Відповідно до підпункту 3 пункту 7 розділу IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування" реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків: у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину; у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі; у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.

У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Відповідно до підпункту 4 пункту 7 розділу IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування" у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації.

У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів.

Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ.

Відповідно до підпункту 12 пункту 7 розділу IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування" днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації.

Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу.

Норма Закону України "Про споживче кредитування" щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, є нормою імперативною.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 7 вересня 2022 року у справі N 274/6004/21 (провадження N 61-4935св22).

Тому заявлення вимоги про зобов`язання кредитора провести реструктуризацію кредитної заборгованості є належним способом захисту прав позичальника у наведеній категорії справ, який відповідає пункту 5 частини першої статті 16 ЦК України (примусове виконання обов`язку в натурі), змісту відповідного права, характеру його порушення та невизнання.

Водночас, зверненню до суду із вимогою про зобов`язання кредитора провести реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором в будь-якому випадку передує виконання боржником дій, спрямованих на досудове врегулювання спірного питання.

Так, для вирішення питання існування підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання кредитора провести реструктуризацію зобов`язань за договором споживчого кредитування суду необхідно перевірити правомірність відмови кредитора у здійсненні такої.

Таким чином, законність (обґрунтованість, правомірність) відмови кредитора провести реструктуризацію підлягає дослідженню судом з метою вирішення поданого боржником позову в частині вимог про зобов`язання кредитора провести таку.

Як з убачається з матеріалів справи, 01 вересня 2006 року мiж Акцiонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, згiдно умов якого Банк мав надати Позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 75 000,00 дол. США строком до 11 вересня 2025 року, зі сплатою 10,3 % річних. В якості забезпечення позивачем виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 вiд 11.09.2006 року, 11 вересня 2006 року між Акцiонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та позивачем було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситнiковою Ю.Д., зареєстровано в реєстрі №3113. Відповідно до Iпотечного договору іпотекодавець передала в іпотеку іпотеко держателю наступне нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є приватною власністю іпотекодавця .

16 травня 2008 року між Акціонерним комерцiйним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0 , згiдно з умовами якого Банк мав надати Позичальнику кредитні кошти у розмiрi 26 000,00 доларів США з розрахунку 13,50% річних на строк з 16.05.2008 року по 16.05.2018 року, та з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту № 0 вiд 16 травня 2008 року між сторонами було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. зареєстровано в реєстрi №2443.

Відповідно до Іпотечного договору іпотекодавець передала наступну іпотеку іпотекодержателю квартиру, загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є приватною власністю іпотекодавця.

Згідно відомостей №М3-258716-ф/л предмет іпотеки житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позивачальника ОСОБА_1 (т.1 а.с.66), яка, як убачається з інформаційної довідки №279098065, не має у власності іншого житлового нерухомого майна (т. 1 а.с. 62-65).

15.11.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» було укладено Договір № 2083/К купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Г.Л. зареєстровано в реєстрi за № 2019, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» передає у власність ТОВ «Укрдебт Плюс», а ТОВ «Укрдебт Плюс» приймає у власність права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема, за кредитними договорами ОСОБА_1 .

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який надає позичальнику право на проведення реструктуризації зобов`язання за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті.

12 травня 2021 року ОСОБА_1 було направлено ТОВ «Укрдебт Плюс» вимогу про надання інформації про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформації про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за Договорами про надання споживчого кредиту №0 від 11 вересня 2006 року та №0 від 16 травня 2008 року (т.1 а.с. 54-57), тобто, протягом менше ніж трьох місяців з дня набрання чинності пунктом 7 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" шляхом надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у підпункті 16 п. 7 "Прикінцевих та перехідних положеннь" Закону України "Про споживче кредитування"зазначається, що кредитодавець, наступні кредитори за договором зобов`язані надати поточному кредитору на його вимогу, також позичальнику на його вимогу всю наявну інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості за кожним видом наявного грошового зобов`язання, за договором, не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги.

Проте, як убачається з матеріалів справи, у порушення вимог підпункту підпунктом 16 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» відповідачем ТОВ «Укрдебт Плюс» вказаної інформації кредитору не надав.

У подальшому, 11 жовтня 2021 року ОСОБА_1 складено та направлено відповідачу ТОВ «Укрдебт Плюс» заяви про проведення реструктуризації зобов`язань за Договорами про надання споживчого кредиту №0 від 11 вересня 2006 року та №0 від 16 травня 2008 року (т.1 а.с.58-75).

Повідомленням від 22 жовтня 2021 року ТОВ «Укрдебт Плюс» відмовлено у реструктуризації Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11.09.2006 року з підстав наявності у кредитора станом на 01.01.2014 року заборгованості за вказаним кредитом та пропуску строку на проведення реструктуризації зобов`язань (т.1 а.с.121).

Відповіді відповідача ТОВ «Укрдебт Плюс» на заяву про проведення реструктуризації зобов`язань за Договором про надання споживчого №0 від 16 травня 2008 року матеріали справи не містять.

Колегія суддів відхиляє, як безпідставні посилання скаржника на відповідь на звернення за Вих.№2224552/2224553 від 22.06.2021 року, до якої долучило виписки по Договорами про надання споживчого кредиту №0 від 11 вересня 2006 року та №0 від 16 травня 2008 року (т.1 а.с.119), зважаючи на відсутність в матеріалах справи, у порушення вимог ст. ст. 12, 77-81 ЦПК України, доказів направлення ОСОБА_1 , як вказаної відповіді, так і додатків до неї. Крім того, колегія суддів зауважує, що за відсутності доказів змісту вказаних вище Виписок, неможливим є встановлення того чи містили вони інформацію, визначену підпунктом 16 п. 7 "Прикінцевих та перехідних положеннь" Закону України "Про споживче кредитування".

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що бездіяльність відповідача щодо ненадання всієї наявної інформації визначеної п.п.16 п.7 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» порушили право позивача на реструктуризацію зобов`язань позичальника.

Щодо тверджень скаржника про наявну у кредитора ОСОБА_1 станом на 01.01.2014 року прострочену заборгованість, колегія суддів звертає увагу на таке.

Дійсно, у провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала справа за позовом ТОВ «УКДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 16 травня 2008 року (№523/15460/13-ц), у якій рішенням від 29 серпня 2023 року позовні вимоги задоволено та справа за позовом ПАТ «Дельта Банк», правонаступник позивача ТОВ відповідальністю "Укрдепт Плюс", до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 11 вересня 2006 року (№1527/20068/12), у якій рішенням від 20 вересня 2023 року позовні вимоги Банку задоволено.

Проте, як на день звернення ОСОБА_1 до кредитодавця із заявою про надання інформації так і на день направлення заяви про проведення реструктуризації за Договорами про надання споживчого кредиту №0 від 11 вересня 2006 року та №0 від 16 травня 2008 року факт наявності у кредитора простроченої заборгованості судовим рішенням, яке набрало законно сили встановлено не було.

Крім того, колегія суддів виснучи про безпідставність відмови кредитодавця у реструктуризації заборгованості за Договорами про надання споживчого кредиту №0 від 11 вересня 2006 року та №0 від 16 травня 2008 року з підстав пропуску ОСОБА_1 тримісячного строку, визначеного п. 7 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", звертає увагу на те, що у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі (підпункту 3 пункту 7 розділу IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування"), тож, зважаючи наявність у Суворовському районного суду м. Одеси відкритих проваджень у справі, предметом спору в яких були права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким просила ОСОБА_1 , її звернення до ТОВ «Укрдебт Плюс» 11 жовтня 2021 року відбулось в межах визначеного Законом строку.

Зважаючи на викладене, колегія суддів виснує, що вказана бездіяльність кредитодавця обмежила кредитора ОСОБА_1 у реалізації наданого вказаним Законом права на проведення реструктуризації зобов`язання.

Щодо посилань скаржника про те, що висновок суду першої інстанції про відсутність у позивачки ОСОБА_1 простроченої заборгованості за Договорами про надання споживчого кредиту №0 від 11 вересня 2006 року та №0 від 16 травня 2008 року станом на 01.01.2014 року ґрунтується на припущеннях, колегія суддів зауважує, що за своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 02 жовтня 2019 року у справі № 522/16724/16-ц.

Тож, наполягаючи на наявності станом на 01.01.2014 року у ОСОБА_1 простроченої заборгованості за Договорами про надання споживчого кредиту №0 від 11 вересня 2006 року та №0 від 16 травня 2008 року ТОВ «Укрдебт Плюс», відповідно до вимог ст. ст. 12, 77-81 ЦПК України, мало надати суду докази вказаних обставин, а зокрема, інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості за кожним видом наявного грошового зобов`язання, за договором (пп. 16 п. 7 "Прикінцевих та перехідних положеннь" Закону України "Про споживче кредитування"). Проте, ані до суду першої інстанції, ані під час звернення із апеляційною скаргою ТОВ «Укрдебт Плюс» належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів заперечень проти позовних вимог не надає.

Разом із цим, колегія суддів враховує, що наданий ТОВ «Укрдебт Плюс» розрахунок заборгованості, який додано до відзиву на позовну заяву не є первинним бухгалтерським документом, а є відображенням односторонніх арифметичних обчислень кредитора і не є підставою для встановлення певних фактів та обставин, що мають значення для справи.

Тож, зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 , а отже наявність підстав для їх задоволення.

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гору проти Греції" N 2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece no.2).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду про задоволення позову ОСОБА_1 , з вказаних вище підстав.

Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача ТОВ «Укрдебт Плюс» за своєю суттю зводяться до заперечень проти позову ОСОБА_1 та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, з мотивів наведених у скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 09 травня 2025 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

М.В. Назарова