Справа №760/4975/25 2/760/7839/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Верещінська І.В., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників,

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява. Предметом позову є припинення права ОСОБА_2 на належну їй частку в квартирі та визнання права власності на неї за ОСОБА_1 .

Ухвалою від 20.03.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено процесуальний строк для усунення недоліків.

31 березня 2025 року через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшла заява про часткове усунення недоліків.

В частині попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду вимоги ухвали не виконано, зазначено про зобов`язання внести до першого судового засідання, однак, після призначення у справі будівельно-технічної експертизи.

Суддя звертає увагу на те, що у відповідності до п.1.2 Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.04.2014 №372, депозитні рахунки - рахунки, які відкриваються в органах Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) та/або установах банків для обліку депозитних сум, які з настанням відповідних умов підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням.

Депозитний рахунок суду є спеціальним реєстраційним рахунком для обліку депозитних сум. Кошти, які зараховуються на цей рахунок є власністю осіб, що їх внесли, та підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням із настанням відповідних умов.

Частиною 2 ст. 365 ЦК України визначено, що суд постановляє рішення про припинення права власності особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Тож, підставою для розгляду позовної заяви про припинення права власності на частку квартири у спільному майні з виплатою відповідної грошової компенсації є внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення про задоволення позову. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем.

Положення ст. 365 ЦК України не уточнюють, коли саме має бути внесена грошова сума на депозитний рахунок суду, однак оскільки позивачем подано до суду позов в порядку вказаної норми права, попереднє внесення вартості частки у спільному майні на депозитний рахунок суду є обов`язком позивача.

Суд зазначає, що умовою пред`явлення позову про припинення права власності на частку в об`єкті спільної часткової власності є виконання обов`язку щодо внесення на депозитний рахунок суду вартості частки у спільному майні. Її наявність пов`язана з тим, що при внесенні коштів позивач підтверджує свій реальний намір вступити у відповідні правовідносини.

Отже, на позивача покладений обов`язок внести на депозитний рахунок суду грошову суму одночасно із поданням позовної заяви, що передбачено Цивільним кодексом України, і подання таких доказів є обов`язковою умовою, встановленою цим Кодексом.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 83, ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 83, п. 1 ч. 5 ст. 178, ч. 3 ст. 181 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Позивачем до позовної заяви не додано доказів на підтвердження обставин внесення відповідної суми на депозитний рахунок суду, а отже не усунуто вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Тож, у встановлений суддею строк позивачем не усунуто недоліків позовної заяви.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суддя вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, в зв`язку з не усуненням недоліків та роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.185, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому у ст. 261 ЦПК України.

Суддя І.В. Верещінська