РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

за участі секретаря Яковенко Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Перепелиця Олександр Сергійович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, інтересах якої діє представник, звернувся до суду з вказаним позовом, на обґрунтування якого вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_2 07.12.2021 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії в розмірі 172 445,29 грн. Зазначає, що позивачу було виплачено суму недоотриманої пенсії 11 041,04 грн, а суму, що залишилась 161 404,25 грн не виплачено по теперішній час. Також представник позивача звернувся до відповідача з питання виплати пенсії за період з 01.03.2016 по 30.04.2018, але отримав відповідь, що згідно із статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» за вказаний період пенсія ОСОБА_2 не нараховувалась та не виплачувалась. Відповідь нотаріусу було надано з урахування вимог частини другої статті 46 Закону №1058 за період з травня 2018 року по травень 2021 року, тобто відповідачем не надано нотаріусу відомостей за період з 01.03.2016 по 30.04.2018. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству України, є таким, що перешкоджають реалізації прав позивача як спадкоємиці на отримання всього належного їй спадкового майна. Просить стягнути недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 30.04.2018 у сумі 124543,90 грн. (4 790,15 грн. (172445,29 грн /36 місяців) х 26 місяців) на користь позивача, а також стягнути на користь позивача в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію у сумі 161 404,25 грн на підставі свідоцтва про право на спадщину.

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до судового засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Покровську, та отримувала пенсію за віком. Виплата пенсії проведена по 29.02.2016. З 01.03.2016 виплата пенсії припинена на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення. ОСОБА_2 особисто до органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії не зверталася. Пенсійна справа знята з обліку з 01.06.2021 у зв`язку зі смертю пенсіонера 26.05.2021. Нотаріусу Головним управлінням надіслана довідка про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 в розмірі 172445,29 грн за період з 10.08.2018 по 31.05.2021 з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону №1058. За результатом розгляду наданих документів нараховано ОСОБА_1 недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 у розмірі 154687,88 грн за період з 19.12.2018 по 31.05.2021 з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону №1058. Зазначену суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 обліковано Головним управлінням та включено до переліку отримувачів виплат за минулий період станом на 01.01.2022. Впродовж 2022 відповідно до Порядку 1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в листопаді 2022 року у розмірі 530,00 грн та у грудні 2022 року 2,18 грн. Протягом 2023: в липні 2023 року - в розмірі 557,32 грн, у вересні 2023 року 2093,00 грн, у жовтні 2023 року 1303,00 грн, у листопаді 2023 року 4,10 грн та у грудні 2023 року 0,62 грн. Впродовж 2024: у жовтні 2024 року - в розмірі 2361,00 грн, у листопаді 2024 року 2361,00 грн та у грудні 2024 року 2361,00 грн. Залишок нарахованої недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 станом на 01.01.2025 складає 143114,66 грн. Подальша виплата заборгованості з пенсійних виплат буде проводитись в межах затверджених бюджетних призначень. Щодо стягнення з відповідача суми пенсії в розмірі 124 543,90 грн за період з 01.03.2026 по 30.04.2018, зазначають, що вказана сума пенсії не нараховувалась ОСОБА_2 та не увійшла до складу спадщини. Вказані вимоги по суті є вимогами про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії по нарахуванню і виплаті суми пенсії матері позивача, виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства. З урахуванням наведеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача надав відповідь на відзив, згідно якої, зазначає, що розрахунок недоотриманої пенсії за життя померлої ОСОБА_2 відповідачем було зроблено за останні 3 роки до смерті на підставі положень закону та надано на запит нотаріусу. Однак нарахування ГУ ПФУ в Донецькій області здійснило від дати безпосереднього звернення спадкоємиці до відділення ПФУ разом із виданим свідоцтвом про право на спадщину - 20.12.2021. Позивач успадкувала право на належні спадкодавцю суми пенсії на підставі статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Факт нарахування позивачу недоотриманої пенсії за зверненням 20.12.2021 до органів ПФУ із свідоцтвом про право на спадщину в розмірі, меншому за вказаний в цьому свідоцтві, зумовлює ще одне порушення прав ОСОБА_1 та обґрунтовує вірність обрання способу захисту своїх прав в цій справі.

Припинення виплати пенсії за життя ОСОБА_2 з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій органів ПФУ померлою, не зумовлює припинення вже призначеної пенсії і не позбавляє її єдиного спадкоємця в особі Позивачки можливості спадкувати право на її отримання. З розрахунку нарахованої та фактично виплаченої пенсії по пенсійній справі ОСОБА_2 видно, що померлій дійсно не було здійснено нарахування пенсії, що підтверджує протиправність дій відповідача.

Щодо посилання представника відповідача на те, що даний спір є публічно-правовим та має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, вказує, що позивач просить стягнути з відповідача пенсію, що входять до складу спадщини й не була виплачена та не просить суд визнати протиправним жодне рішення ГУ ПФУ в Донецькій області чи відшкодування шкоди таким органом державної влади.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 доводилась донькою ОСОБА_2 , що видно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.03.1977 та копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 05.06.1999.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 01.07.2021.

ОСОБА_1 отримала після смерті матері спадщину у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 172 445,29 грн, що вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину від 07.12.2021, виданого державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру від 07.12.2021 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса у спадковій справі № 67989770, заведеній до майна померлої ОСОБА_2 , 07.12.2021 видане свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві першої черги ОСОБА_1 на спадкове майно - недоотриману пенсію на суму 172 445,29 грн.

З листа ГУ ФПУ в Донецькій області від 10.05.2022 № 6975-5761/В-15/8-0500/22 вбачається, що недоотримана пенсія померлої ОСОБА_2 обліковується в Головному управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень.

З відповіді ГУ ФПУ в Донецькій області від 23.05.2024 № 0500-0202-8/52372 видно, що виплату пенсії померлій ОСОБА_2 було призупинено з 01.03.2016 року згідно із статтею 12 Закону №1706. Також вказано, що недоотримана пенсія ОСОБА_2 з 19.12.2018 по 31.05.2021 розрахована відповідно до частини першої статті 46 Закону №1058 (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії). Відповідно до означеного Порядку №1165 ОСОБА_1 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в листопаді та грудні 2022 року, в липні, вересні - грудні 2023 року.

Відповідно до відомостей Підсистеми призначення та виплати пенсій, наданих ГУ ПФУ в Донецькій області на виконання ухвали суду, пенсія ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 18.12.2018 не нараховувалась та не виплачувалась. Пенсія за період з 19.12.2018 по 31.05.2021 становить 154687,88 грн. Виплата боргу з переліку боргів ВПО (ПКМУ 1165) 11573,22 грн: (в листопаді 2022 року у розмірі 530,00 грн та у грудні 2022 року 2,18 грн, в липні 2023 року - в розмірі 557,32 грн, у вересні 2023 року 2093,00 грн, у жовтні 2023 року 1303,00 грн, у листопаді 2023 року 4,10 грн та у грудні 2023 року - 0,62 грн, у жовтні 2024 року - в розмірі 2361,00 грн, у листопаді 2024 року - 2361,00 грн та у грудні 2024 року - 2361,00 грн.)

За відомостями протоколів перерахунків пенсії, наданих на виконання ухвали суду, по пенсійній справі ОСОБА_2 призначено пенсію за віком. Розмір призначеної пенсії за період з 01.03.2016 по 30.09.2017 щомісячно 2160.98 грн., з 01.10.2017 - 20.05.2018 щомісячно 4137.18 грн.

Отже, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання в порядку спадкування за законом спадкового майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавцю, а саме, права власності на спадкове майно у вигляді не виплаченої пенсії спадкодавцю за період з 01.03.2016 року по 30.04.2018, та суми пенсії, яка увійшла до свідоцтва про право на спадщину в розмірі 161 404,25 грн.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Позивач просить стягнути з відповідача суму недоотриманої пенсії, що увійшла до свідоцтва про право на спадщину з вирахуванням частини сплаченої до подання позовної заяви пенсії у розмірі 161 404,25 грн.,

Проте, судом було встановлено, що відповідачем також виплачено ОСОБА_1 успадковану пенсію в листопаді 2022 року у розмірі 530,00 грн та у грудні 2022 року 2,18 грн, а тому, спірна сума з вирахуванням вказаної виплати становить 160872,07 грн, яка і підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідачем не визнається за позивачем право власності на недоотриману пенсію спадкодавця ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 30.04.2018, який не охоплюється свідоцтвом про право на спадщину.

Посилання відповідача про те, що спадкодавець за життя не виявив бажання поновити отримання пенсії та не звертався з відповідною заявою до відповідача, а тому, пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу, з огляду на вищенаведене.

Так, визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання.

За вказаний період відповідачем відомостей нотаріусу не надано, без чого нотаріус був позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину, отже додаткове звернення позивача до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом як обов`язкова передумова для звернення до суду не вимагається.

Як вже зазначалося судом, позивач набула право на отримання всієї нарахованої та невиплаченої за життя пенсії спадкодавця без обмеження будь-яким часом, тому суд приходить до висновку, що недоотримана пенсія ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 30.04.2018 також увійшла до складу спадщини та повинна бути виплачена позивачу.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначає суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за вказаний період - 124 543,90 грн. Вказана сума розрахована позивачем самостійно без підтвердження будь-якими доказами щодо розміру пенсії.

За відомостями ППВП, наданими на виконання ухвали суду, пенсія за віком ОСОБА_2 була призначена 31.12.2003 довічно. За період з 01.03.2016 до 30.04.2018 розмір призначеної пенсії становить «0». Водночас, за відомості протоколів перерахунків пенсії, вказана виплата обліковувалася відповідачем, відбувалися перерахунки, внаслідок яких її розмір змінювався, а саме: щомісячний розмір призначеної пенсії становив за період з 01.03.2016 по 30.09.2017 - 2160.98 грн, з 01.10.2017 по 20.05.2018 - 4137.18 грн.

Відомості, надані однією і тією ж юридичною особою містять суперечності. Згідно відомостей ППВП, наданих на виконання ухвали суду, призначені та нараховані суми недоотриманої пенсії за період з 01.03.2016 по 30.04.2018 відсутні, в той час як протоколи перерахунків пенсій містять відомості про призначені суми пенсії за цей період.

З урахуванням вищевказаних обставин суд набуває висновку, що розмір недоотриманої пенсії яка піддягає стягненню на користь позивача за період з 01.03.2016 по 30.04.2018 становить 70 018,88 грн. із розрахунку (2160,98 грн. х 19 місяців) + (4137.18 грн. х 7 місяців) В задоволенні решти позовних вимог в цій частині слід відмовити за недоведеністю.

Щодо посилань представника відповідача на Порядок виплати пенсій, затверджений постановою КМУ № 1165, суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України у Рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів.

У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Таким чином, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд враховує, що Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з приводу особливостей виплати недоотриманої пенсії пенсіонерів, які є внутрішньо переміщеними особами.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі Броньовський проти Польщі зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя.

З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи відповідача про виплату позивачу недоотриманих сум пенсії згідно Порядку 1165, адже наведене свідчить про невиконання державою взятих на себе позитивних зобов`язань.

Заперечення відповідача, що спір в частині стягнення недоотриманої пенсії спадкодавця, яка не увійшла до свідоцтва про право власності, з 01.03.2016 по 30.04.2018 по суті є вимогами про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії по нарахуванню і виплаті суми пенсії виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, не заслуговує на увагу суду, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду України.

Основними завданнями управління Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом (пункт 3 зазначеного Положення).

Позивач заявив вимоги про стягнення недоотриманої пенсії спадкодавця та не просив суд визнати протиправним жодне рішення ГУ ПФУ в Донецькій області чи відшкодування шкоди таким органом державної влади, тому між сторонами відсутній публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу не виплати пенсії померлій матері позивача.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути недоотриману пенсію у сумі 160872,07 грн згідно свідоцтва про право на спадщину за законом та частку недоотриманої пенсії за період з 01.03.2016 по 30.04.2018 у розмірі 70 018,88 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом сплачено судовий збір у сумі 2859,48 грн.

Вимоги позивача задоволені частково на 80,74%, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до сплати судовий збір у розмірі 2308,74 грн. (2859,48 * 80,74%).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Перепелиця Олександр Сергійович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.03.2016 по 30.04.2018 у розмірі 70 018 грн. 88 копійок та невиплачену пенсію, яка належала спадкодавцю та увійшла до свідоцтва про право на спадщину в розмірі 160872 гривні 07 копійок, а всього 230 890 (двісті тридцять тисяч вісімсот дев`яносто) гривень 95 копійок та суму судового збору у розмірі 2308 (дві тисячі триста вісім) грн 74 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков