Провадження № 22-ц/801/1462/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 рокуСправа № 127/24235/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Голоти Л. О.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року, ухвалене у складі судді Борисюк І. Е. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У липні 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 12 червня 2017 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0 № рах. НОМЕР_1 , відповідно до умов якого відповідачу було надано ліміт кредитування у розмірі 13 000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, плату за кредит, інші платежі.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами договору. У порушення положень договору та вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач користуючись коштами наданими йому банком не виконав своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання не вносив платежі, передбачені умовами договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов договору у відповідача утворилася заборгованість за вищезазначеним договором.

25 січня 2023 року АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір факторингу № 239, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «УкрСиббанк», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 № рах. 6938 від 12 червня 2017 року.

Всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 47190,04 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 19 113,27 грн, заборгованість за відсотками - 28 076,77 грн, заборгованість за комісією - 0 грн.

Покликаючись на викладене, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у заявленому позові просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 0 № рах. 6938 від 12 червня 2017 року в розмірі 47 190,04 грн, а також вирішити питання судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що судом не було встановлено укладення 12 червня 2017 року договору між АТ «УкрСиббанк» та відповідачем, заборгованість по якому є предметом спору у даній справі. Відсутність такого договору унеможливлює й дослідження самих розрахунків, адже в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У ході розгляду справи представник відповідача не заперечував укладення ОСОБА_1 договору із АТ «УкрСиббанк», однак 09 червня 2017 року, а не 12 червня 2017 року.

Суд зазначив, що предметом спору у даній справі є заборгованість саме по договору № 0 від 12 червня 2017 року, а не будь-якому іншому. В свою чергу доказування, не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Суд же розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Із витягу з Реєстру боржників, права вимоги до яких передані внаслідок укладення 25 січня 2023 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» договору факторингу № 239, було встановлено, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 саме за договором від 12 червня 2017 року, а не за будь-яким іншим, зокрема за договором від 09 червня 2017 року.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Оскільки право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, як встановлено судом, не порушено відповідачем, відповідно питання про застосування позовної давності, порушене представником відповідача, судом першої інстанції не вирішувалося, адже позовна давність у відповідності до положень ст. 261 ЦК України застосовуються лише за наявності порушення права особи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, вирішити питання розподілу судових витрат.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 22 травня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Рибчинський В. П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 13 червня 2025 року суддю Рибчинського В. П. замінено на суддю Копаничук С. Г.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 червня 2025 року справу призначено до розгляду на 26 червня 2025 року в порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до доводів позовної заяви.

09 червня 2017 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0 № рах НОМЕР_1 , відповідно до умов якого відповідачу було надано ліміт кредитування у розмірі 13 000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, плату за кредит, інші платежі.

Відповідно до положень вказаного договору банк відкриває клієнту та обслуговує окремий поточний рахунок, до якого випускається платіжна картка, у національній валюті України, який використовується та обслуговується згідно цього договору анкети та правил, картковий рахунок відкривається банком (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 банк встановлює ліміт овердрафту на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплатити плату за кредит на умовах, визначених цим договором-анкетою та правилами. Згідно з п. 2.2 ліміт кредитування (ліміт овердрафту) встановлюється у розмірі 13 000 грн.

На підтвердження укладення кредитного договору позивачем до позовної заяви надано копію договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №0 № рах НОМЕР_1 від 09 червня 2017 року, копію анкети-заяви на надання споживчого кредиту, копію руху коштів по рахунку картки з лімітом за кредитним договором №0 № рах 6938 від 09 червня 2017 року, а також копія додаткової угоди до договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи та умови кредитування №0.

Відповідно до додаткової угоди до договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи та умови кредитування №0, а саме п. 1. сторони домовилися про придбання Клієнтом товару за рахунок кредитних коштів, що надаються Банком Клієнту згідно умов договору. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договору.

На думку позивача, відмова у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у даній справі є неправомірною, оскільки дане рішення обмежує фактичну можливість стягнення заборгованості за кредитним договором правонаступником кредитора.

АТ «УкрСиббанк» здійснило відступлення права вимоги за кредитним зобов`язанням, із дати 12 червня 2017 року оскільки в системі банку за специфікою обліку Карткового рахунку №0 № рах 6938, дані у поточному операційному дні відповідають даним аналітичного обліку Карткового рахунку за попередній операційний день відповідно до регламенту закриття операційного дня у системі, в якій обліковувався картковий рахунок № НОМЕР_2 № рах НОМЕР_1 це ситуація, коли клієнт підписує контракт, але фінансування угоди/створення рахунку відбувається по факту доставки товару. Відповідно товар отримується не день в день і рахунок створюється пізніше.

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до суду надано всі докази, які були передані первісним кредитором АТ «УкрСиббанк» на підтвердження заборгованості. Сукупність усіх доказів, долучених до матеріалів справи свідчить про факт користування позичальником кредитними коштами та як наслідок утворення заборгованості у розмірі 47 190,04 грн.

ОСОБА_1 свідомо звернувся до АТ «УкрСиббанк» з метою отримання кредитних коштів та подальшого кредитного ліміту, був ознайомлений з усіма умовами, що підтверджує особистий підпис на кредитних документах.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 звернувся до АТ «УкрСиббанк» із анкетою-заявою на надання споживчого кредиту, ознайомившись із паспортом споживчого кредиту (а. с. 22-24, том 1).

09 червня 2017 року між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк» було укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правил) № 0, відповідно до умов якого банк зобов`язався на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог законодавства України документів відкрити ОСОБА_1 та в подальшому обслуговувати на умовах Тарифного плану «Револьверна Кредитна Картка «Шоппінг картка», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com й на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку картковий рахунок № НОМЕР_3 , який використовується з режимом поточного рахунку, встановленим законодавством, та обслуговується згідно цього договору-анкети та Правил (договірних умов) споживчого кредитування та відкриття і розрахунково-касове обслуговування карткових рахунків клієнтів АТ «УкрСиббанк», опублікованих в газеті «Голос України» № 85 (5085) від 13.05.2011 (з усіма змінами та доповненнями) та розміщених на сайті www.my.ukrsibbank.com та/або на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку (далі - Правила) (а. с. 25-26, том 1).

Відповідно до умов договору банк встановив: ліміт кредитування (ліміт овердрафту) у розмірі 13 000, 00 гривень; строк користування кредитом з 09 червня 2017 року по 20 червня 2019 року; дату розрахунку мінімальної суми поповнення рахунку (білінгову дату) до 25 числа кожного місяця.

Підписанням договору відповідач підтвердив, зокрема, що він: особисто ознайомлений з Правилами та Тарифами, розміщеними для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com, зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах; отримав від банку інформацію про умови кредитування згідно вимог законодавства України; ознайомлений і погоджується з умовами усіх додатків до договору-анкети, у тому числі з Тарифами банку; особисто отримав примірник цього договору-анкети (п. 2.9 договору).

Також 09 червня 2017 року між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк» було укладено додаткову угоду до вищевказаного договору-анкети, у відповідності до умов якої ОСОБА_1 доручив банку в дату укладення цієї додаткової угоди з метою оплати вартості товару здійснити договірне списання коштів з карткового рахунку № НОМЕР_3 на рахунок ФОП ОСОБА_2 в сумі 11 750 грн. Сторони також домовились про окремі умови використання та погашення клієнтом частини ліміту кредитування (що наданий банком клієнту), зазначеної у п. 1.3, 1.4, що дорівнює 11 983, 83 гривень цієї додаткової угоди, а саме щодо процентної ставки, розміру комісії за управління кредитом і строку кредитування до 20 березня 2018 року та узгодили графік платежів (а. с. 87, том 1).

25 січня 2023 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 239, відповідно до умов якого АТ «УкрСиббанк» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належні йому права вимоги до боржників (а. с. 92-94, том 1).

Право вимоги переходить до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з моменту підписання Акту приймання-передачі Права вимоги (додаток № 2 до цього договору), але не раніше сплати фактором суми фінансування у порядку, визначеному договором (п. 4.1 договору).

25 січня 2023 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було підписано Акт приймання-передачі права вимоги, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» відступило, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло права вимоги в обсязі та на умовах, визначених договором № 239 та реєстром боржників від 25 січня 2023 року (а. с. 96, том 1).

З витягу із Реєстру боржників вбачається відступлення АТ «УкрСиббанк» ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги до боржника за договором № 0 від 12 червня 2017 року ОСОБА_1 (а. с. 95, том 1).

На а. с. 97, 98, том 1 докази розрахунку між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором факторингу № 239 від 25 січня 2023 року.

Позиція суду апеляційної інстанції

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із положеннями ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Із матеріалів справи встановлено, що 09 червня 2017 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було підписано анкету-заявку на надання споживчого кредиту, паспорт споживчого кредиту, договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи. Тобто між сторонами виникли зобов`язальні відносини.

У ч. 1 та ч. 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

На підтвердження переходу права грошової вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало копію договору факторингу № 239 від 25 січня 2023 року, відповідно до умов якого АТ «УкрСиббанк» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належні йому права вимоги до боржників.

Цього ж дня між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було підписано акт приймання-передачі права вимоги, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» відступило, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло права вимоги в обсязі та на умовах, визначених договором № 239 та реєстром боржників від 25 січня 2023 року.

Водночас із витягу із реєстру боржників вбачається, що АТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 0 від 12 червня 2017 року

Проте матеріали справи не містять доказів того, що 12 червня 2017 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 виникали будь-які зобов`язальні правовідносини, за яким товариство набуло права грошової вимоги до відповідача.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, обов`язок по доказуванню позовних вимог і обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, покладається на нього.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний суд зауважує, що за договором факторингу № 239 від 25 січня 2023 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_3 за договором № 0 від 12 червня 2017 року, а не будь-яким іншим.

Таким чином, є безпідставними доводи апеляційної скарги про наявність у позивача права вимоги за договором від 09 червня 2017 року, оскільки таке право первісним кредитором йому не передавалося, а отже, ймовірне невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за цим договором не може порушувати права ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», тому позивач не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за вказаним кредитним договором та не є належним позивачем.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20).

З огляду на встановлені обставини колегія суддів прийшла до висновку, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не довело порушення його прав ОСОБА_1 та наявність права звернення до суду із позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором від 09 червня 2017 року, а тому суд першої інстанції дійшов повністю обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати, понесені ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції, слід залишити за ним.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у суді апеляційної інстанції, залишити за ним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді С. Г. Копаничук

Л. О. Голота