Справа № 297/4270/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Кожух О.А.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свобода-Агро» на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2024 року, ухвалене суддею Ільтьо І.І., в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Свобода» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки

встановив:

У жовтні 2024 року ТОВ «Агро-Свобода» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки.

Позов мотивує тим, що 02.01.2019 між ТОВ «Агро-Свобода» та ОСОБА_1 було укладено Договір оренди землі, відповідно до якого відповідач як орендодавець передав строком на 7 років в платне володіння і користування земельну ділянку загальною площею 2,7432 га рілля, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Право користування ТОВ «Агро-Свобода» земельною ділянкою було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (ДРПП) 05.07.2019 (запис 32348640), що підтверджується витягом з вказаного реєстру.

15.06.2022 між ТОВ «Агро-Свобода» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.01.2019 року, відповідно до якої орендар та орендодавець прийшли до згоди достроково розірвати Договір оренди земельної ділянки від 02.01.2019 року, відповідно до якого в строкове платне користування передавалась земельна ділянка площею 2,7432 га, яка розташована на території Батрадівської сільської ради. Від імені позивача додаткова угода була укладена керівником товариства ОСОБА_2 , після чого 22.06.2022 була проведена Державна реєстрація припинення речового права позивача на користування земельною ділянкою.

Враховуючи, що зазначена Додаткова угода була укладена з порушенням вимог законодавства, діючого на момент її укладення, суперечила волі та інтересам ТОВ «Агро-Свобода», укладена директором позивача з перевищенням повноважень та порушує охоронювані права та інтереси товариства, тому представник позивача просить визнати вищевказану додаткову угоду недійсною.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2024 року, позов задоволено.

Визнано недійсною Додаткову угоду про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.01.2019 року, укладену між ТОВ «Агро-Собода» та ОСОБА_1 15.06.2022 року з моменту її укладення.

Суд вказав, що директор позивача діяв без попереднього погодження загальних зборів товариства щодо укладення Додаткової угоди, всупереч інтересам товариства, основною метою діяльності якого є сільськогосподарське товарне виробництво для якого використовувалась в тому числі земельна ділянка відповідачки.

Відповідачка визнала позовні вимоги та не заперечувала щодо їх задоволення, а тому суд задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням ТОВ «Свобода-Агро» як особа, яка не брала участі в розгляді справи, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду вважає незаконним, оскільки таке винесене з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що апелянта не було залучено як сторону спору в суді першої інстанції.

Визнання позову не несе за собою обов`язку щодо задоволення позовних вимог.

Додаткова угода підписана позивачкою, яка є дієздатною, без тиску омани та інших факторів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Крайниковець В.В., зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Зазначає, що у червні 2022 року між відповідачкою та позивачем було укладено не пролонгацію договору оренди земельної ділянки, а його розірвання із укладенням на наступний день іншого договору оренди землі але вже з іншим орендарем ТОВ «Свобода-Агро». Акт приймання-передачі орендованої земельної ділянки із ТОВ «Свобода-Агро» не укладався, що давало відповідачу підстави вважати, що договір оренди землі було пролонговано саме з ТОВ «Агро-Свобода», а не з ТОВ «Свобода-Агро».

Вважає, що ТОВ «Свобода-Агро» не залучалось до розгляду справи в суді першої інстанції оскільки права такого не порушувались та додаткову угоду було укладено з ТОВ «Агро-Свобода», а не з ТОВ «Свобода-Агро».

ТОВ «Агро-Свобода» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону.

Додаткова угода від 15.06.2022 була укладена проти волі ОСОБА_1 , оскільки остання не усвідомлювала, що фактично відбулась зміна орендаря, а не пролонгація вже існуючого договору оренди.

ОСОБА_2 ввів відповідачку в оману та дав на підписання правочин, який ОСОБА_1 не мала наміру укладати. У документах наданих відповідачці для підпису були майже одинакові назви орендарів, а представниками були ті самі особи, яких відповідачка знала з 2019 року.

Просить звернути увагу на те, що колишній директор товариства ОСОБА_2 враховуючи статутні положення ТК «Транскарпатія Гмбх і Ко.КГ» та ТОВ «Агро-Свобода» з дня створення товариства не був уповноважений без рішення загальних зборів учасників відчужувати основні активи товариства.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційним судом встановлено, що між ТОВ «Агро-Собода» та ОСОБА_1 02.01.2019 було укладено Договір оренди землі, відповідно до якого відповідач як орендодавець передав в стокове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір оренди укладено строком на 7 років. Предметом договору оренди була земельна ділянка загальною площею 2,7432 га рілля, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:000:0114, реєстраційний номер нерухомого майна 204.

Право користування позивача земельною ділянкою було зареєстровано у встановленому законодавством порядку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (ДРПП) 05.07.2019 року (запис 32348640), що підтверджується витягом з вказаного реєстру.

Надалі між позивачем та відповідачем 15.06.2022 було укладено Додаткову угоду про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.01.2019, відповідно до якої орендар та орендодавець прийшли до згоди достроково розірвати Договір оренди земельної ділянки від 02.01.2019, відповідно до якого в строкове платне користування передавалась земельна ділянка площею 2,7432 га кадастровий номер: :01:000:0114, яка розташована на території Батрадівської сільської ради. Від імені позивача додаткова угода була укладена керівником товариства ОСОБА_2 .

Державна реєстрація припинення речового права позивача на користування земельною ділянкою була проведена 22.06.2022 року, що підтверджується відомостями з ДРРП.

Відповідно до Статуту ТОВ «Агро-Свобода» та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань єдиним учасником товариства є Командитне товариство «Транскарпатія Гмбх і Ко.КГ» (юридична особа за законодавством Федеративної республіки Німеччина).

Найвищим органом управління товариства є загальні збори учасників, а в даному випадку рішення єдиного засновника, прийняте відповідно до установчих документів Командитного товариства «Транскарпатія Гмбх і Ко.КГ». Виконавчим органом товариства є директор.

Відповідно до статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2019 року у справі № 0917/443/2012 (провадження № 61-16055св19) вказано, що «право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року у справі № 127/26512/16-ц (провадження № 61-47768св18) зазначено, що «у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті».

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 3 статті 626 ЦК України зазначає, що договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них (ч. 1 ст. 792 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

У справі, яка переглядається апеляційним судом, предметом спору є визнання недійсним додаткової угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки. Зокрема, ТОВ «Агро-Свобода» зазначає, що 15.06.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Свобода» було укладено Додаткову угоду про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.01.2019, однак вказує, що укладена угода була підписана директором з перевищенням повноважень, а тому порушує охоронювані права та інтереси товариства.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, вказав, що директор позивача діяв без попереднього погодження загальних зборів товариства щодо укладення Додаткової угоди, всупереч інтересам товариства, основною метою діяльності якого є сільськогосподарське товарне виробництво для якого використовувалась в тому числі земельна ділянка відповідачки.

Апеляційну скаргу подано ТОВ «Свобода-Агро», як особою, яка не брала участі в розгляді справи, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Під час розгляду справи судом першої інстанції ТОВ «Свобода-Агро» не було залучено як учасник справи, в суді апеляційної інстанції клопотання про залучення до участі в розгляді справи не подавало, строк поновити не просило.

Частиною першою статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає що при ухваленні судом першої інстанції оскаржуваного рішення, не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки юридичної особи ТОВ «Свобода-Агро», оскільки позовні вимоги стосувались правовідносин, які виникли між ТОВ «Агро-Свобода» та ОСОБА_1 і такі не пов`язані з ТОВ «Свобода-Агро».

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувались.

Встановивши, що суд першої інстанції не вирішував в оскаржуваному рішенні питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ТОВ «Свобода-Агро», апеляційний суд приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження, відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 362, 367, 368, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свобода-Агро», як особи, яка не брала участі в розгляді справи на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2024 року, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 30 червня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: