Справа № 369/5618/24
Провадження № 2/369/2053/25
РІШЕННЯ

Іменем України

28.05.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Скрипник О.Г.,

при секретарі Гребенюк Н.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, у якому просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява обгрунтована тим, що 06 липня 2012 року між ним ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

24 липня 2015 року між ним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року шлюб було розірвано.

Матір, ОСОБА_2 самоусунулась від виховання свого сина, уникає контактів з ним, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток ОСОБА_5 , його навчання, виховання та підготовку до самостійного життя.

Також матір ОСОБА_2 не бере участі у психологічному житі сина, зі школою, де він навчається контактів не має, успіхами та досягненнями не цікавиться, не відвідує батьківські збори та не приводить сина до школи.

До того ж, вона не бере участь у матеріальному житі дитини, гроші на утримання не надсилає. Він самостійно забезпечує дитину усим необхідним, доглядає та утримує сина, піклується про його здоров`я та всебічний розвиток, займається його вихованням, купує одяг, взуття, іграшки, дбає про фізичний та духовний розвиток дитини, забезпечує належним харчуванням.

Син проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки він вважає, що спільне проживання разом з матір`ю зашкодить дитині.

Квартира, у якій він проживає разом з дитиною належить йому на праві власності.

До того ж, він звернувся до районної адміністрації Запорізької області по Хортицькому району з заявою про проведення перевірки та надання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2024 року та призначено підготовче засідання.

15 травня 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не підтверджено факту проживання дитини разом з ним та факту звернення до органу опіки та піклування. До того ж, 10.04.2020 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку з позивача на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_4 . Просила суд звернути увагу на те, що аліменти можуть бути стягнуті лише за встановлення факту проживання дитини разом з позивачем.

29.05. 2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якому вона просила суд задовольнити позовні вимоги.

10.06. 2024 року від представника районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району як органу опіки та піклуваннянадійшла заява у якій він просив суд провести розгляд справи без його участі з врахуванням висновку районної адміністрації по Хортицькому районі Запорізької міської ради від 30.05. 2024 року за №21/01/03-30/281 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

27.06 2024 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача, у якому він просив суд розгляд справи проводити без його участі, позов задовольнити.

24.10. 2024 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області, прийнято до розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи № 1685 від 24.10.2024 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24.10.2024 року, який проведений, у зв`язку з припиненням повноважень судді Волчка А.Я. в провадження судді Скрипник О.Г. надійшла дана цивільна справа та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що позбавлення відповідачки батьківських прав є необхідним заходом для забезпечення найкращих інтересів дитини. Законодавство України передбачає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте у даній ситуації іншого способу захисту прав дитини немає, адже ОСОБА_6 систематично не виконує свої батьківські обов`язки та має негативний вплив на емоційний та психологічний стан ОСОБА_7 .

У судовому засіданні відповідачка та її представник позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. До суду направили заяву у якій просили розгляд справи проводити без участі їх представника, з врахуванням висновку про не доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Суд, вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що у сторін є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 04.12.2012 року.

Неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживає з позивачем ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , згідно акту обстеження умов проживання від 17 травня 2024 року.

Згідно судового наказу від 10.08.2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з 31.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

У висновку органу опіки та піклування від 30.05.2024 року, щодо позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 вказано, що районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як органу опіки та піклування, дійшла висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищенаведеного суд вказує на те, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи матері, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї: необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дитини, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб, тощо.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

При цьому суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а позивачем належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, не надано.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина не забезпечуватиме інтересів самої дитини, оскільки позивач не довів, та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 259, 264-265, 354, 355 ЦПК України, ст.164 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення та підписання до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Оксана СКРИПНИК