Справа № 346/4340/22
Провадження № 22-з/4808/69/25
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О.П.
Суддя-доповідач Девляшевський
02 липня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Девляшевського В.А.,
суддів: Баркова В.М., Василишин Л.В.,
секретаря Гудяк Х.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Юркевич Христини Михайлівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка подана в їх інтересах адвокатом Волошанською Ольгою Іванівною, до ОСОБА_4 про поділ в натурі нежитлового приміщення (магазину),
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 20 березня 2025 року змінено, викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Додаткове рішення Коломийського міськрайонного суду від 15 квітня 2025 року скасовано. Заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Юркевич Христини Михайлівни про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.
09 червня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Юркевич Х.М. подала заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 грн.
Заява обґрунтована тим, що у відзиві на апеляційну скаргу зазначалося, що позивачами будуть понесені судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу. Представницею позивачів зазначено, що докази про фактичний розмір витрат на правничу допомогу будуть надані суду після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Відповідну заяву зроблено в судовому засіданні апеляційного суду до закінчення судових дебатів. Враховуючи вказане, а також надані в порядку та строки, передбачені ст.141 ЦПК України докази, просила заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити. Розгляд даної заяви проводити без її участі та участі позивачки ОСОБА_1 .
Копія ухвала про внесення питання в судове засідання було направлено сторонам та їх представникам. Роз`яснено право подати до суду апеляційної інстанції свої міркування або заперечення стосовно стягнення на користь відповідача судових витрат.
У своєму запереченні ОСОБА_4 посилається на те, що розмір судових витрат на правову допомогу є завищеним, необґрунтованим та неспівмірним. Вказує, що апеляційну скаргу задоволено частково, а додаткове рішення Коломийського міськрайонного суду від 15 квітня 2025 року скасовано повністю. Також, на думку відповідача, витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн є значно завищеними, оскільки відзив було складено на основі позовної заяви, що не потребує значних зусиль та часу. Відтак просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі.
Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належно.
Відповідно до частини 4 статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 проти задоволення заяви заперечив.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).
Згідно із частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з іншої сторони, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).
Аналіз матеріалів справи свідчить, що у відзиві на апеляційну скаргу, поданому представницею позивачів, зазначено, що позивачами понесені судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Докази про фактичний розмір витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду після ухвалення рішення апеляційним судом згідно зі ст. 141 ЦПК України.
Постанову Івано-Франківського апеляційного суду ухвалено 05 червня 2025 року. З заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу представник позивачів звернулася 09 червня 2025 року, тобто в строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України. До заяви додано докази надсилання учасникам справи та докази понесених витрат на правничу допомогу.
Наявність договірних відносин між адвокатом Юркевич Х.М. та позивачкою ОСОБА_1 підтверджується договором про надання правової допомоги №55-05/25 від 09.05.2025 (т.2 а.с. 166).
Згідно п. 5.1. вказаного договору детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат, пов`язаних з виконанням даного договору, окремо обумовлюється сторонами та може визначатися додатковими угодами до цього договору.
Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги № 55-05/25 від 09.05.2025 визначено порядок оплати юридичних послуг адвоката за надання правничої допомоги клієнту у справі №346/4340/22.
Згідно Додатку № 1 до договору № 55-05/25 від 09.05.2025 до цих послуг включено: складання та подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу вартістю 6 000 грн (кількість витрачених годин 3 год., вартість однієї години 2000 грн); участь адвоката в судому засіданні суду апеляційної інстанції 4000 грн (витрачено 2 години) (т.2 а.с. 168).
Перелік та вартість послуг також підтверджується актом прийому передачі від 06.06.2026, підписаним позивачкою ОСОБА_1 та представником ОСОБА_5 . Також адвокатом надано квитанцію про плату 10 000 грн згідно договору № 55-05/25 від 09.05.2025 та копії ордеру на представництво інтересів ОСОБА_1 в Івано-Франківському апеляційному суді (т.2 а.с.165).
Відтак, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, принципу пропорційності розподілу судових витрат, обсягу виконаної адвокатом роботи, заперечення відповідача щодо їх відшкодування, колегія суддів вважає, що зазначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн є неспівмірним з наданими стороні справи послугами та непропорційним відповідно до результатів розгляду справи, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника Потемпи-Томчук І.Т та стягнення на її користь з ОСОБА_4 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, що відповідатиме критерію розумної необхідності цих витрат.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви адвоката Юркевич Х.М. та прийняття додаткової постанови відповідно до положень статті 270 ЦПК України.
Керуючись статтями 137, 141, 270, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Юркевич Христини Михайлівни задовольнити частково.
Ухвалити додаткове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) 5 000 (п`ять тисяч) гривень на відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Головуючий В.А. Девляшевський
Судді: В.М. Барков
Л.В. Василишин
Повне судове рішення складено 03 липня 2025 року.