Справа № 538/497/25
Провадження № 2/538/482/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2025 року м. Лохвиця
Лохвицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Цімботи Л.Г., за участю секретаря судового засідання Петрової С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Заводської міської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності в порядку спадкування, встановлення юридичного факту,
Ухвалою суду від 17.03.2025 провадження у вказаній справі відкрито та ухвалено розглядати її за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 15.05.2025 підготовче провадження у вказаній справі було закрито, і справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивачі в судове засідання не з`явилися, в заяві до суду просили справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Малініна К.М. в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала, чуду пояснила обставини викладені в ньому.
Відповідач Заводська міська рада в судове засідання явку представника не забезпечила, в клопотанні до суду просила справу слухати за відсутності представника, проти заявлених вимог не заперечує.
Третя особа в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в заяві до суду просили справу розглядати за їх відсутності.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши подані докази, дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с. 29).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори Жук Т.П., 19 жовтня 2007 року за реєстровим № 1732, спадкоємцем майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , є її син - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.10.2007 (а.с.28).
ОСОБА_4 склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Лохвицького районного нотаріального округу Полтавської області Домбровською Т.В. 17.12.1999 за реєстровим № 818, дублікат якого було видано замість втраченого, видано нотаріусом 22.06.2020 за реєстровим № 137, відповідно до якого заповідач усе належне йому на день смерті майно заповів ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 спадщину не прийняв, що встановлено Постановою Верховного Суду від 24.08.2022, та помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ця обставина підтверджується листом Другої лохвицької нотаріальної контори від 06.05.2025.
24.09.2024 ОСОБА_1 від себе та від імені ОСОБА_2 звернулася із заявою до Другої лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті батька - ОСОБА_4 .
На запит суду, В.о. завідувача Другої Лохвицької державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. від 23.05.2025 надала відповідь на запит, інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до яких встановлено, що у провадженні нотаріуса знаходиться спадкова справа № 104/2016 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , який проживав на день смерті за адресою: АДРЕСА_2 , спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли його діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.89-92).
Що стосується вимоги про встановлення юридичного факту суд зазначає таке.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
З положень п. 12 згаданої вище постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Більше того, третя особа в своїх письмових поясненнях підтвердила, що дійсно мала місце помилка в Державних актах на землю при зазначенні кадастрових номерів.
Що стосується вимог про визнання права власності на спадкове майно, суд зазначає, що ці правовідносини регулюються такими правовими нормами.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Статтею 1225 ЦК України визначається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
У відповідності до ст. 392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч. 1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
За таких обставин, суд вважає доведеними і те обставини, що позивачі успадкували по 1/2 частині спадкового майна, що залишилося після смерті їх батька ОСОБА_2 , в т.ч. успадковані ним після смерті його матері ОСОБА_6 вищевказані земельні ділянки, проте оформити свої спадкові права у нотаріуса ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_1 не можуть через неправильне зазначення в Державних актах на право власності на землю однієї цифри в кадастрових номерах.
З огляду на зазначене вимоги позивачів та їх представника є доведеними та обгрунтованими, такими, що грунтуються на законі, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 13, 18, 81, 83, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Заводської міської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності в порядку спадкування, встановлення юридичного факту задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 26 червня 2025 року.
Суддя Лохвицького
районного суду Людмила ЦІМБОТА