Справа № 342/449/25
Провадження № 2/342/422/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.,

з участю:

секретаря судового засідання Малик Г.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на батьків,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить стягувати з відповідача на його утримання, як батька, на постійній основі аліменти в сумі по 1000 грн щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що від шлюбу між ним та ОСОБА_3 у 1977 році народився син ОСОБА_2 . Позивач на даний час проживає один у своєму житловому будинку. Його дружина проживає у м. Коломия із сином. Через складність у пересуванні позивач не має можливості проживати разом з сином та дружиною. Незначні доходи від праці на землі та допомога сина дають можливість фізично виживати, оскільки пенсії позивача, яка складає 3605,75 грн, не вистачає на придбання предметів першої необхідності, лікарських засобів. За висновком лікарської комісії позивачу необхідні відповідні соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Позивач хоча не є інвалідом, але стан його здоров`я потрібно підтримувати лікарськими засобами, однак для цього в нього не вистачає коштів. До цього часу таку допомогу надавав син. На даний час така можливість ускладнилася у зв`язку із прийняттям судом рішення про суттєве збільшення розміру аліментів на утримання його дочки. Позивач змушений звертатися до суду з даним позовом, щоб були враховані інтереси не тільки дітей відповідача, а і батьків. Дружина позивача є інвалідом ІІ групи загального захворювання, отримує пенсію в розмірі 4192,49 грн, потребує більшої матеріальної допомоги та постійного стороннього догляду, ніж позивач. Всі ці обставини не дають можливість відповідачу влаштуватися на іншу роботу, яка б дала можливість отримувати більшу заробітну плату, ніж мінімальна. Враховуючи розмір пенсії позивача, заробіток відповідача та пенсію дружини позивача, відсутність інших осіб, які зобов`язані утримувати позивача, позивач вважає, що може отримувати допомогу від сина у вигляді аліментів у сумі 1000 грн щомісячно.

Ухвалою суду від 07.05.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

У судове засідання, призначене на 26.05.2025, сторони не з`явилися.

Від позивача ОСОБА_1 12.05.2025 через систему «Електронний суд» отримано заяву про розгляд справи без його участі, де зазначив, що позовні вимоги підтримує.

Від відповідача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» 14.05.2025 отримано заяву про розгляд справи без його участі.

Незважаючи на подані сторонами заяви про розгляд справи без їх участі, ухвалою суду від 26.05.2025 явку позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 у судове засідання визнано обов`язковою для надання особистих пояснень, що стосуються предмета спору. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 19.06.2025.

У судовому засіданні 19.06.2025 позивач підтримав позовні вимоги з наведених у позові підстав, позов просив задовольнити. Суду пояснив, що пенсії, яку отримує, не вистачає для прожиття, він та дружина хворіють, потребують витрат на ліки, тому вважає, що є підстави задовольнити позов.

Відповідач у судовому засіданні 19.06.2025 позовні вимоги визнав. Суду пояснив, що готовий сплачувати аліменти на користь свого непрацездатного батька.

У судове засідання, призначене на 02.07.2025, сторони не з`явилися, 19.06.2025 подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. У заяві позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує.

Дії сторін не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про завершення розгляду справи 02.07.2025 за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України.

Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, вважає необхідним зазначити таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є непрацездатною особою, оскільки досяг пенсійного віку, що стверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , виданого 15.07.2009 Пенсійним фондом України.

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Головному управлінні ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком, що становить 3605,75 грн, про що свідчить копія довідки № 398 від 23.04.2025 та довідка № 483 від 19.06.2025, видані відділом обслуговування громадян № 4 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 31 серпня 1974 р. Олієво-Королівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, стверджується, що позивач ОСОБА_1 , 1953 року народження, перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , 1953 року народження, актовий запис № 13 від 31 серпня 1974 року.

Дружина позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є непрацездатною особою, оскільки досягла пенсійного віку та є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що стверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 , виданого 19.12.2023 Пенсійним фондом України.

ОСОБА_3 знаходиться на обліку в Головному управлінні ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком, як інвалід ІІ групи, що становить 4192,49 грн, про що свідчить копія довідки № 397, видана 23.04.2025 відділом обслуговування громадян № 4 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного 23.04.2025 № 10-70 Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради, стверджується, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає один у власному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонер, перебуває на «Д» обліку в АЗПСМ с. Олієво-Королівка, потребує постійного стороннього догляду. Крім того, має у власності земельні ділянки площами: 1,84 га, 0,9081 га та 0,0693 га.

Згідно копії висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданого 29.07.2024 Комунальним підприємством «Городенківський некомерційний центр первинної медичної допомоги» Городенківської міської ради за № 508, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок дійсний до 29.07.2025.

Позивач ОСОБА_1 є батьком відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копією витягу № 8 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, сформованого 18 жовтня 2023 р. Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

У відповідності до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення), непрацездатність матері, батька та потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Отже, зобов`язання повнолітніх дітей утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц.

У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Згідно ч.2 ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану.

Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

З матеріалів справи не вбачається підстав, передбачених ст.204 СК України, для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача.

Оскільки позивач є непрацездатною особою, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина, а відповідач в силу закону зобов`язаний утримувати непрацездатного батька, то суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню.

Питання розподілу судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 грн.

Відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 гривень.

Оскільки доказів про звільнення відповідача від сплати судового збору суду не надано, тому, враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 гривень.

На підставі ст.ст. 79, 202, 205 Сімейного кодексу України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273-279, 352-355, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на батьків задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісяця довічно, починаючи з 05.05.2025.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UА0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у сумі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повний текст судового рішення складено 02.07.2025.

Суддя: Андріюк І.Г.