Провадження №2/760/459/25
Справа №760/6508/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Усатової І.А.

при секретарі Омелько Г.Т..

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Свої вимоги мотивує тим, що між нею та ОСОБА_2 ,17 листопада 2007 року було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві.

16.01.2020 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/16548/19 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

26.06.2019 позивач та відповідач уклали між собою договір про поділ майна подружжя.

Так відповідно до п. 2 договору сторони підтвердили той факт, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі ними було набуто у спільну сумісну власність майно, а саме транспортний засіб - автомобіль марки КІА модель CEED, тип транспортного засобу - легковий універсал, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Пунктом 4 договору сторони домовились про поділ транспортного засобу між ними в рівних частинах. Також сторони договором погодили, що транспортний засіб автомобіль марки КІА модель CEED, тип транспортного засобу - легковий універсал 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 . НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_2 переходить у особисту приватну власність відповідача.

Також умовами договору передбачено, що відповідач бере на себе обов`язок відшкодувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за її частину у спільному майні подружжя, а саме сплатити їй 50 % від вартості транспортного засобу (2750 - дві тисячі сімсот п`ятдесят доларів США) шляхом перерахування щоквартально до 28 числа останнього місяця кварталу 343,75 доларів США в гривневому еквіваленті відповідно до курсу продажу долара за відповідними реквізитами, або готівкою.

Таким чином платежі по 343,75 доларів США в гривневому еквіваленті відповідно до курсу продажу долара на день оплати повинні були здійснюватися в наступному порядку:

28.09.2019 року курс НБУ - 24.18695600 грн.= 8 314,27 грн

28.12.20219 року курс НБУ - 23,292885 грн.= 8 006.93

28.03.2020 року курс НБУ - 28.1381 грн.= 9 672,47

28.06.2020 року курс НБУ - 26,7002 грн.= 9 178.19

28.09.2020 року курс НБУ - 28,2673 грн. = 9 716,88

28.12.2020 року курс НБУ - 28,3547 грн. = 9 746,93

Станом на 15.03.2021 відповідачем здійснено, на виконання вимог даного договору, лише один платіж від 2019-09-29 на суму 8400 (вісім тисяч чотириста) грн 00 коп, що на 1 316 (одна тисяча триста шістнадцять) грн. 88 копійок менше від потрібного платежу.

Таким чином на момент складання даної заяви у відповідача виникла заборгованість по шести платежам загальною сумою 46 235 (сорок шість тисяч двісті тридцять п`ять) грн. 67 копійок.

Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

16.11.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що відповідач підтверджує що між ним та позивачем після розірвання шлюбу дійсно було укладено договір про поділ майна подружжя від 26.06.2019 відповідно до якого відповідач брав на себе зобов?язання виплатити позивачці 2 750 дол. США сплачуючи щоквартально до 28 числа останнього місяця кварталу по 343, 75 доларів США в гривневому еквіваленті. З огляду на розрахунки позивача станом на 28.12.2020 відповідач повинен був сплатити позивачу всього по договору 54 635,67 грн., а сплатив лише 8 400,0 грн., а тому на момент подання позову заборгованість склала 46 235,0 грн. Відповідач не погоджується з твердженням позивача про наявність заборгованості за вище зазначеним договором в сумі 46 235,0 грн., з огляду на факт сплати ним позивачу за даним договором в період з 29.09.2019 по 13.05.2021 грошової суми в розмірі - 22 255,0 грн., а саме: 29.09.2019 відповідно до квитанції - 8 400,0 грн.; 25.01.2020 відповідно до квитанції BASS_4 - 8 355,0 грн.; 25.04.2021 відповідно до квитанції Р24А4514 - 3 500,0 грн.; 13.05.2021 відповідно до квитанції Р24А880110255А87414 - 2 000,0 грн. Дана заборгованість виникла у зв?язку обставинами, що не залежали від волі відповідача та про які він не міг знати укладаючи договір та беручи на себе вище зазначені зобов?язання. Отримавши від позивача вимогу від 15.02.2021 відповідач усно повідомив позивача про ситуацію, що в нього склалась та обіцяв, як тільки ситуація виправиться і він отримає якісь доходи то він продовжить виконувати свої зобов?язання по виплаті вартості автомобіля, що залишився в його власності, та був переконаний, що позивач погодилась на відстрочення виплат так як пріоритетним для них обох було виконання взятих на себе відповідачем зобов?язань по утриманню дитини та він виконував їх вчасно та в повному обсязі. Відповідач зазначив, що виконати свої зобов?язання повністю та вчасно йому перешкодили форс-мажорні обставини.

У зв`язку з вищевикладеним, просить відмовити у задоволенні позову.

28.12.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що відповідач надає суду підтвердження того, що ним, на користь позивача сплачена інша грошова сума в рахунок погашення заборгованості, а саме 29.09.2019 - 8 400 грн., 25.01.2020 - 8 350 грн., 25.04.2021 - 3 500 грн., 13.05.2021 - 2 000 грн. Дійсно після подачі позовної заяви, яка була подана 15.03.2021, відповідач сплатив на рахунок позивача 25.04.2021 - 3 500 грн., 13.05.2021 - 2 000 грн. В даних квитанціях про сплату грошових коштів зазначено призначення платежу «Згідно договору від 26.06.2019р.». А ось 25.01.2020 грошові кошти перераховані відповідачем на рахунок позивача не були сплачені в рахунок погашення заборгованості за договором від 26.06.2019, а отже не можуть бути враховані як погашення частини заборгованості. І на підтвердження даного твердження може слугувати той факт, що відповідач в кожній квитанції вказує призначення платежу, а вданій квитанції не вказано, що дані грошові кошти перераховані в рахунок погашення заборгованості. Також вважає, що суд не повинен брати до уваги посилання відповідача, що у нього наразі тяжке фінансове становище.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за невиконання умов договору про поділ майна подружжя від 26.06.2019 загальною сумою 40 735 грн. 67 копійок.

24.11.2023 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, де зазначено, що відповідачем сплачено позивачу 33 000,00 грн., просить долучити до матеріалів справи докази повного виконання відповідачем зобов`язань за договором про поділ майна подружжя від 26.06.2019, а саме, копії квитанцій від: 28.07.2023 на суму 5 000, 00 грн., 18.08.2023 на суму 10 000, 00 грн.; 15.09.2023 на суму 5 000, 00 грн.; 28.09.2023 на суму 7 000. 00 грн.; 29.10.2023 на суму 6 000, 00 грн.

Оскільки справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у позові, виходячи з наступного.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина перша статті 64 СК України).

Суд установив, що в порядку вирішення питання про поділ спільного майна подружжя сторони 26.06.2019 уклали між собою договір про поділ майна подружжя.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Так відповідно до п. 2 договору сторони підтвердили той факт, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі ними було набуто у спільну сумісну власність майно, а саме транспортний засіб - автомобіль марки КІА модель CEED, тип транспортного засобу - легковий універсал, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Пунктом 4 договору сторони домовились про поділ транспортного засобу між ними в рівних частинах. Також сторони договором погодили, що транспортний засіб автомобіль марки КІА модель CEED, тип транспортного засобу - легковий універсал 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 . НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_2 переходить у особисту приватну власність відповідача.

Також умовами договору передбачено, що відповідач бере на себе обов`язок відшкодувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за її частину у спільному майні подружжя, а саме сплатити їй 50 % від вартості транспортного засобу (2750 - дві тисячі сімсот п`ятдесят доларів США) шляхом перерахування щоквартально до 28 числа останнього місяця кварталу 343,75 доларів США в гривневому еквіваленті відповідно до курсу продажу долара за відповідними реквізитами, або готівкою.

Таким чином платежі по 343,75 доларів США в гривневому еквіваленті відповідно до курсу продажу долара на день оплати повинні були здійснюватися в наступному порядку:

28.09.2019 року курс НБУ - 24.18695600 грн.= 8 314,27 грн

28.12.20219 року курс НБУ - 23,292885 грн.= 8 006.93

28.03.2020 року курс НБУ - 28.1381 грн.= 9 672,47

28.06.2020 року курс НБУ - 26,7002 грн.= 9 178.19

28.09.2020 року курс НБУ - 28,2673 грн. = 9 716,88

28.12.2020 року курс НБУ - 28,3547 грн. = 9 746,93

Вбачається, що станом на 24.11.2023 відповідачем здійснено повний розрахунок за договором про поділ майна подружжя, що підтверджується доданими до справи доказами, а саме: квитанція від 29.09.2019 на суму 8400, грн.; квитанція від 25.01.2020 на суму 8 355, 00 грн.; квитанція від 25.04.2021 на суму 3 500, 00 грн.; квитанція від 13.05.2021 на суму 2 000, 00 грн.; квитанція від 28.07.2023 на суму 5 000, 00 грн., квитанція від 18.08.2023 на суму 10 000, 00 грн.; квитанція від 15.09.2023 на суму 5 000, 00 грн.; квитанція від 28.09.2023 на суму 7 000. 00 грн.; квитанція від 29.10.2023 на суму 6 000, 00 грн.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Що стосується посилання позивачки на ту обставину, що кошти сплачені відповідачем 25.01.2020 у сумі 8 355, 00 грн. не є коштами за договором про поділ майна подружжя, оскільки не містять зазначення, що платіж здійснюється за даним договором, судом до уваги не приймається, оскільки позивачкою не надано доказів, що між сторонами існували будь-які грошові зобов`язання, крім зазначених у договорі про поділ майна подружжя.

Встановивши, що відповідачем виконані умови договору, суд приходить до висновку про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 7, 64 СК України, ст.ст. 509, 524, 526, 527, 612 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.А. Усатова