Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/11/25
Єдиний унікальний №733/422/24
Рішення

Іменем України

19 червня 2025 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Вовченка А.В.,

при секретарі Пікуль Л.К.,

представника позивача адвоката Бондаря Я.О.,в режимі відеоконференції,

представника відповідача адвоката Ткаченко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «МАГНАТ» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

В С Т А Н О В И В :

У березні 2024 року ОСОБА_2 , через свого представника - адвоката Бондаря Я.О. звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 1,93 га, кадастровий номер :03:000:0137, яка розташована на території Дорогинського старостинського округу Ічнянської територіальної громади Прилуцького району Чернігівської області і надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, шляхом повернення її Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» позивачу; скасування рішення реєстратора про державну реєстрацію змін та виправлень до іншого речового права, проведеної на підставі додаткової угоди від 03 грудня 2018 року, щодо вказаної земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що позивачка є власником зазначеної вище земельної ділянки. 03 січня 2013 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» (далі - ТОВ «АПК «Магнат») укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років з дати його реєстрації. 03 грудня 2018 року між позивачкою та відповідачем укладено додаткову угоду до Договору оренди землі № б/н від 03.01.2013 року, згідно якої у сторони погодили, що термін дії Договору оренди землі № б/н від 03.01.2013 року продовжено на 5 років з моменту підписання та державної реєстрації». Таким чином , договір оренди від 03.01.2013 року земельної ділянки площею 1,93 га припинив свою дію 03.01.2018 року..

На підставі укладених договорів відповідач здійснював господарську діяльність на орендованих земельних ділянках. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачці стало відомо, що згідно додаткової угоди від 03.12.2018 року до договорів оренди землі б/н від 03.01.2013 року строк дії договорів оренди з вказаними вище кадастровими номерами продовжено до 03.12.2028 року. Однак, вказану додаткову угоду від 03.12.2018 року позивачка не підписувала, що суперечать її законним інтересам, а тому вважає, що відповідачем шляхом обману продовжено дію вказаного вище договорору

оренди земельної ділянки від 03 січня 2013 року. Крім того, на момент підписання невідомою особою додаткової угоди від 03.12.2018 року щодо продовження строку дії договору оренди до 03.12.2028 року договір оренди земельної ділянки від 03.01.2013 року припинив свою дію, так як обрахунок строку дії договору починається з моменту укладення договору, що узгоджується з роз`ясненнями Міністерства юстиції України в листі № 130090/91550-35-23/8.4.4 від 04.10.2013. Оскільки відповідач користується земельною ділянкою позивачки без відповідної правової підстави, оскільки додаткова угода до договору оренди землі, якою продовжено термін дії договору оренди, не укладалася та не підписувалась останньою, а також договір оренди припинив свою дію, позивачка просить усунути перешкоди у користування належними її земельними ділянками шляхом повернення їй вказаних земельних ділянок та скасувати рішення реєстратора про державну реєстрацію змін та виправлень до іншого речового права щодо продовження строку дії договорів оренди від 03.01.2013 року проведених на підставі додаткових угод від 03.12.2018 року. Також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Ухвалою судді від 04 березня 2024 року відкрите провадження по даній справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження (а.с. 19); 29.04.2024 року представником позивачки адвокатом Бондар Я.О. подане клопотання про витребування доказів та призначення судово почеркознавчої експертизи (а.с. 41).

Також представником відповідача заявлено клопотання про витребування від Ічнянської міської ради належним чином завіреної копії електронної реєстраційної справи за №217, яка надійшла до суду 13.06.2024 року (а.с.91-110) та витребувння від ГУ ДПС у Чернігівській області інформації про факт нарахування (виплати) доходу фізичним особам та сплачений з них податок від імені та за рахунок фізичної особи ОСОБА_1 протягом 2022,2023 років. Відповідь надійшла 07.05.224 року.

Ухвалою суду від 30 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 192).

Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

У березні 2024 року відповідачем ТОВ АПК «Магнат» поданий відзив на позовну заяву, в якому останнє просило відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що згідно додаткової угоди до Договору оренди землі № б/н від 03.01.2013 року, реєстраційний № 6245934 від 07.07.2014 року сторони погодили, що термін дії Договору оренди землі № б/н від 03.01.2013 року продовжено на 10 років з моменту підписання та державної реєстрації, тобто таке формулювання «термін дії Договору продовжено до 10 років» означає, що після закінчення первісного терміну дії договору, який становить 5 років, дія Договору продовжується на додатковий строк, який у даному випадку становить 10 років, тобто дає вказівку на додатковий період часу, протягом якого договір залишається чинним після закінчення його первісного терміну, оскільки продовження терміну дії Договору не може бути інтерпретовано як заміна або анулювання первісного терміну, а має розглядатися як додавання до нього, таким чином загальний термін дії договору склав 15 років, а не 10 років, як помилково стверджує орендодавець у позові. Державний реєстратор під час розгляду заяви відповідача про проведення реєстраційних дій на підставі Додаткової угоди, дотримавшись встановленого Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядку проведення державної реєстрації прав, зокрема встановив відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, дійшов самостійного рішення про державну реєстрацію змін до іншого речового права (права оренди) Відповідача щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0137. Скасування рішення реєстратора, яке вичерпало свою дію, не веде до поновлення прав Позивача, а тому є неналежним способом захисту та є самостійною підставою для відмову у задоволенні позову. Оскільки

користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:000:0137 здійснюється Відповідачем на підставі Договору (із врахуванням змін внесених Додатковою угодою), який був підписаний з власником цієї земельної ділянки та на час звернення Позивача до суду є дійсним, тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими. Окрім того якщо договір і і не був укладений, але виконувався його сторонами то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність, і надалі він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав. У разі , якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним і може оспорюваним ( за відсутності законодавчих застережень про інше) (а.с. 23-27).

У відповіді на відзив, поданої представником позивачки адвокато Бондар Я.О. , останній просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 з посиланням на те, що додаткова угода від 03.12.2018 року до договору оренди від 03.01.2013 року була укладена після припинення основного договору, дію якого слід рахувати з моменту його підписання, а не державної реєстрації. Зміст додаткової угода розроблений Відповідачем, який є двозначним та ставить у невигідне положення Позивача у зв`язку з чим потрібно застосовувати правило тлумачення contra proferentem. Разом з тим, Позивач не заперечує той факт, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав, однак зазначає, що виключно за ініціативою Відповідача була подана оскаржувана додаткова угода на підставі якої вчинена реєстраційна дія (а.с. 36-38).

Пояснень щодо відповіді на відзив позивача від відповідача не надійшло.

Представник позивачки адвокат Бондар Я.О. у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася.

Представник відповідача у судовому засіданні просив у позові відмовити та стягнути витрати на правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 1,93 га згідно державного акту на праві власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 796405 (а.с. 13).

03 січня 2013 року між ТОВ АПК «Магнат» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,93 га, строком на 5 років, починаючи з дати його реєстрації з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою (а.с. 10-11).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права договір оренди землі від 03.01.2013 року було зареєстровано 21.08.2014 року (а.с. 9).

03.12.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АПК «Магнат» було укладено додаткову угоду до Договору оренди землі № б/н від 03 січня 2013 року, реєстраційний № 6762533 від 21.08.2014 року, відповідно до якої сторони домовились, що термін дії договору оренди землі № б/н від 03.01.2013 року продовжено на 10 років з моменту підписання та державної реєстрації (а.с. 8).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права сформованого 08.02.2019 року, внесено запис про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 1,93 га, кадастровий номер :03:000:0137, вчиненого на підставі договору оренди земельної ділянки № б/н

укладеного 03.01.2013 року між ТОВ «АПК «Магнат» та ОСОБА_1 та додаткової угоди до договору оренди землі № б/н строком до 03.12.2028 року (а.с. 10).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1ст. 316 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 2ст.152ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у частині другій статті 16 ЦК України. Глава 29ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних

вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі»(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається в письмовій формі.

За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Згідно з положеннями статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно із частиною другою статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом частини третьої статті12, частини першої статті81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як убачається з п. 3.1. Договору оренди земельної ділянки від 03 січня 2013 року договір укладено на 5 років, починаючи з дати його реєстрації з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою, тобто сторони погодили строк дії договору на вказаний період, починаючи саме з дати його реєстрації, а не укладення.

Вказаний договір оренди був зареєстрований 21.08.2014 року, при цьому зі змісту Додаткової угоди від 03.12.2018 року до Договору оренди землі № б/н від 03.01.2013 року, реєстраційний № 52528044 від 21.08.2014 року видно, що сторони погодили термін дії Договору оренди землі № б/н від 03.01.2013 року, який продовжено на 10 років з моменту підписання та державної реєстрації.

Строк дії орендних відносин був продовжений до 03.12.2028 року, тобто з моменту укладення Додаткової угоди від 03.12.2018 року, про що були внесені відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, тому посилання представника позивачки, що Додаткова угода від 03.12.2018 року до договору оренди землі від 03.01.2013 року була укладена після припинення основного договору судом відхиляється.

Суд вважає, що таке формулювання як «термін дії Договору продовжено до 10 років» означає, що після закінчення первісного терміну дії договору, який становить 5 років, дія Договору продовжується на додатковий строк, який у даному випадку становить 10 років, тобто дає вказівку на додатковий період часу, протягом якого договір залишається чинним після закінчення його первісного терміну, оскільки продовження терміну дії Договору не

може бути інтерпретовано як заміна або анулювання первісного терміну, а має розглядатися як додавання до нього, таким чином загальний термін дії договору склав 15 років, а не 10 років, як помилково стверджує позивачка та її представник у позові.

Таким чином, суд вважає, що строк дії договору оренди землі був продовжений до 03.12.2028 року без будь-яких порушень вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Відповідно до п. 6 ч.1ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, тому відсутні і підстави для стягнення судових витрат з відповідача.

Представником відповідача заявлене клопотання про надання ним протягом 5-ти днів після ухвалення судового рішення доказів на підтвердження понесених судових витрат по наданню правої допомоги, дана заява приймається судом та питання про її вирішення буде розглянуте шляхом ухвалення додаткового рішення, при своєчасному наданні зазначених доказів.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Магнат» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП _ НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Магнат», місце розташування: вул. Прилуцька, 125, с. Талалаївка, Ніжинський район, Чернігівська область, .

Повне судове рішення складено 30 червня 2025 року.

Суддя А. В. Вовченко