У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 02.10.2024, ухваленого у цивільній справі №758/11583/23 за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

20.12.2024 ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду міста Києва із заявою, в якій просить скасувати заочне рішення суду, ухвалене у цивільній справі №758/11583/23 за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначила, що з 2017 року вона з своєю сім`єю не проживає за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , оскільки мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим не отримувала судові листи та не знала про розгляд справи та, як наслідок, про ухвалене судом рішення, тому не подала відзив на позовну заяву. Заявниця вказує, що про існування заочного рішення, ухваленого Подільським районним судом міста Києва 02.10.2024 у даній справі, дізнався її чоловік та, як її представник, ознайомився з його змістом у приміщенні суду 20.11.2024. Крім того, вказала, що наявні в матеріалах справи докази, які були підставою для прийняття судом рішення, є недостатніми, неналежними та такими, що не підтверджують її заборгованість перед позивачем, тому вважає, що рішення прийнято судом без належної на те правової підстави, а тому просить вказане заочне рішення суду скасувати.

Ухвалою суду від 02.01.2025 прийнято заяву про перегляд заочного рішення та призначено до розгляду.

06.02.2025 представником позивача АТ «АКЦЕНТ-БАНК» подано до суду письмові заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких він просить залишити заяву відповідача без задоволення, вказуючи на її необґрунтованість та законність рішення суду.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача до суду не з`явився, в змісті письмових заперечень зазначив про розгляд заяви за його відсутності.

З огляду на наведене суд розглянув справу у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 02.10.2024, ухваленим у цивільній справі №758/11583/23, задоволено позовні вимоги Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.12.2021, що виникла станом на 18.08.2023, у розмірі 30 153,97 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2 684,00 грн.

Згідно зі ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до положень статті 288 ЦПК України умовою перегляду заочного рішення є не лише встановлення судом при розгляді відповідної заяви обставин того, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, а одночасно судом має бути встановлено, що докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто ці дві обставини мають існувати одночасно.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України, наведеними у Листі від 01.05.2007 «Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах», другу умову скасування заочного рішення слід розуміти таким чином, що відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення посилається на такі обставини та на такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку. Заочне рішення не може бути скасовано лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

Матеріалами справи підтверджується, що судові повістки по справі та всі процесуальні документи надсилалися відповідачу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , яка є зареєстрованим місцем її проживання, що підтвердила і сама відповідач.

Поштова кореспонденція поверталась до суду з відміткою оператора поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.04.2023 у справі №760/16354/20 (провадження №61-12751св22), днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ураховуючи наведене вище, відповідач ОСОБА_1 була належним чином повідомленою про розгляд справи згідно з вимогами ЦПК України та могла подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк, однак своїм правом не скористалася.

Підставами для скасування заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 02.10.2024, ухваленим у цивільній справі №758/11583/23, відповідач ОСОБА_1 у своїй заяві також вказує на неналежні докази, надані позивачем при подачі позову до суду, які не підтверджують укладення кредитного договору № б/н від 10.12.2021 між сторонами, а отже, відсутність підстав стягнення заборгованості за вказаним договором.

В матеріалах справи містяться письмові заперечення представника позивача на спростування таких доводів відповідача, в яких вказано, що заява відповідача про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню, так як в даній заяві, відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України, не вбачається зазначених відповідачем доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть стати підставою для скасування заочного рішення. Разом з цим зазначив, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір № б/н від 10.12.2021) в А-Банку підтвердила під розпис факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувалася кредитом, значить ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилася з ними, оскільки даний кредитний договір є договором Оферти.

За своєю формою сама оферта досить подібна та містить багато ознак правочину, оскільки є дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відмінність полягає лише у тому, що воля оферента спрямована не на настання лише тих цивільних прав та обов`язків, що сконцентровані в самій оферті, а на досягнення в остаточному варіанті консенсусу між двома сторонами, що втілюється в договорі. Пропозиція оферента містить положення, що ця сторона вважатиме себе зобов`язаною в разі її прийняття протилежною стороною. І в цьому проявляється самостійне правове значення оферти, що вже містить зобов`язання оферента на майбутнє, яке набуде чинності в разі прийняття його акцептантом протягом строку для вчинення акцепту.

Отже, оферта - це пропозиція однієї зі сторін майбутнього договору укласти цей договір, що містить відомості про його істотні умови, адресована конкретній особі або особам, виражає намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною в разі її прийняття протилежною стороною протягом визначеного оферентом строку.

Положення статті 641 ЦК України дозволяють зробити висновок, що не будь-яка пропозиція укласти договір може вважатися офертою. Оферта повинна відповідати певним вимогам (які одночасно є і її ознаками): адресуватися конкретній особі (особам); бути достатньо визначеною; виражати намір особи, яка її зробила, укласти договір з адресатом, яким буде прийнято пропозицію; містити істотні умови, на яких передбачається укласти договір. Найважливішою вимогою, що висувається до оферти, вважається достатня визначеність пропозиції укласти договір. Це означає, що з її змісту адресат здатен зробити правильний висновок про волю оферента.

Відповідно до частин першої та другої статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до зазначених у пропозиції умов договору (надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не зазначене в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Акцепт такою самою мірою виражає волю особи, як й пропозиція. Вимоги до акцепту витікають з його особливостей як рефлекторного волевиявлення. Стандартна ситуація полягає в тому, що акцепт набуває юридичної сили, якщо він повний, тобто виражає схвалення усьому, що зазначено в оферті, й безумовний, тобто не містить жодних додаткових умов. Зазвичай акцепт повинен бути беззастережним, тобто виражати повну згоду з офертою.

Зрозуміло, передбачається умова, що оферта вступить в дію та буде відповідати тим вимогам, що до неї висуваються. З огляду на це, якщо оферта містить потрібний мінімум умов, передбачених законом та тих, що випливають зі змісту відносин, та адресат оферти висловив беззастережну згоду з нею у своїй відповіді, акцепт набуває сили й договір вважається укладеним.

При цьому, якщо на оферту висловлено безумовну та повну згоду акцептантом, то договір вважатиметься укладеним на таких умовах, а нові додаткові умови, які висуваються однією зі сторін у наступному листуванні, можуть розглядатися лише як пропозиція про зміну та доповнення укладеного договору, на що вимагається згода іншої сторони Якщо сторони досягли домовленості зі всіх істотних умов та залишили для остаточного узгодження лише деталі, договір між ними буде укладений. Таку домовленість іменують пунктуацією (heads of agreement). Втім від самих сторін залежить не лише те, чи бажають вони бути зв`язаними правовідносинами, а й наскільки значущою для них є деталізація їх умов. Зрозуміло, якщо в домовленості сторін не викладені умови, потрібні для надання їй обов`язкової сили, в юридичному сенсі договір не існує. Акцепт може вчинятися в усній, письмовій формі, у формі мовчання або у формі конклюдентних дій. Зокрема, у разі, якщо буде встановлено, що споживач не лише підписав анкету-заяву, а й, наприклад, отримав кредитну картку, користувався кредитними коштами, за відомостями про рух коштів за рахунком позичальника можна з`ясувати кредитний ліміт, номер кредитної картки та процентну ставку, за якою здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитними коштами, та підтверджується часткове повернення позичальником кредитних коштів, у такому разі обґрунтованим буде висновок, що споживач погодився на пропозицію кредитодавця щодо укладення кредитного договору.

Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань відповідача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги. Як вбачається з тексту кредитного договору у кредитному договорі зазначена сума кредиту, річна відсоткова ставка, строк внесення платежів, умови повернення кредиту та інше.

Отже, позичальник була ознайомлена із умовами кредитування у банку, порядком погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, загальним розміром вказаних сум та розміром сукупних витрат, необхідних для укладення кредитного договору. Таким чином, при укладенні спірного правочину сторони погодили його умови, кредитний договір був підписаний позичальником без зауважень і заперечень, що позичальник підтвердила своїм підписом; не оскаржувала й не порушувала питання про розірвання кредитного договору, тривалий час виконувала умови кредитного договору, сплачуючи кредитні кошти, а отже, не вважала його умови несправедливими.

Разом з тим, виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта, так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність. А тому може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника.

До такого правового висновку дійшов Верховний суд у постановах: від 30.11.2022 №214/6975/15-ц; від 25.11.2022 №1512/2-214/11; від 21.09.2022 №381/1647/21; від 01.08.2022 №369/11694/15-ц; від 06.07.2022 №128/2269/20; від 01.06.2022 №172/35/16; від 31.05.2022 №194/329/15-ц; від 25.05.2022 №219/7527/16; від 25.05.2022 №645/59/16-ц; від 20.05.2022 №336/4796/18; від 09.02.2022 №161/5648/20; від 02.02.2022 №205/7751/16-ц.

Щодо отримання кредитної картки та користування кредитними коштами, то виписка по картрахунку підтверджує, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувалася грошима, а отже й отримала кредитну картку, оскільки проведення банківських операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором.

Згідно з ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Дослідивши зазначені вище пояснення сторін, суд вважає, що відповідачем не зазначено доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а жодних нових обставин, які б не були відомі суду при ухваленні заочного рішення, та доказів на їх підтвердження відповідачем до суду не подано.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що зазначені вище обставини не створюють юридичної сукупності елементів, які дають підстави для скасування заочного рішення.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

З огляду на наведене, суд вважає, що подана відповідачем заява про скасування заочного рішення суду є необґрунтованою та підстави для скасування такого рішення відсутні.

Згідно з ч.3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-261, 284-287, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 02.10.2024, ухваленого у цивільній справі №758/11583/23 за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 07.04.2025.

СуддяО.О. Ковбасюк