Справа № 588/1016/25
провадження № 2-о/588/77/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючий суддя Лебедь О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Ноздріної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису

У С Т А Н О В И В:

Зміст заяви

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із указаною заявою, яку мотивувала тим, що ОСОБА_2 є її рідним сином, який систематично цькує, ображає висловлюється на адресу заявниці нецензурною лайкою, погрожує різними способами, створює нестерпні умови проживання та нічого не допомагає по господарству.

У зв`язку із указаним між учасниками справи постійно виникають сварки, тому заявниця вимушена викликати поліцію, оскільки боїться свого сина.

Натомість працівники поліції не вчиняють ніяких заходів, щодо ОСОБА_2 , оскільки повідомляють заявниці про завідомо неправдиві виклики і складають на ОСОБА_1 адміністративні протоколи. У зв`язку із указаним, заявницю декілька разів неправомірно притягали до адміністративної відповідальності.

Посилаючись на зазначені обставини заявниця просить суд видати стосовно ОСОБА_2 обмежувальний припис на строк до шести місяців, яким: 1) заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) за адресою АДРЕСА_1 ; 2) заборонити ОСОБА_2 контактувати із заявницею як особисто, так і через третіх осіб.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, причини неявки не повідомив, письмових пояснень щодо заяви не подав. Був викликаний повістками які надсилались за зареєстрованим місцем проживання, також повістки передавались для вручення через заявницю. Крім того суд здійснював спроби передати інформацію через наявні номери телефонів мобільного зв`язку ОСОБА_2 .

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 11.06.2025 було відкрито провадження і призначено справу до розгляду.

У судовому засіданні були задоволені клопотання заявниці:

-викликано свідків по справі працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

-отримати і долучити до справи інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1

-приєднати до матеріалів справи копії постанов суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері від 21.05.2024 №558/768/24, від 28.06.2024 №588/1050/24, від 02.08.2024 №588/1109/24 та від 16.05.2025 року;

-витребувати з ВП №1 м. Тростянець інформацію про звернення ОСОБА_1 до ВП № 1 та на лінію 102 відносно фактів домашнього насильства, які надійшли у період з 01.04.2025 по дату надання відповіді.

Протокольною ухвалою від 13.06.2025 розгляд справи відкладено до 17.06.2025 для виклику свідків та витребування доказів.

17.06.2025 розгляд справи відкладено до 23.06.2025 у зв`язку із витребуванням доказів.

23.06.2025 ВП № 1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області надало відповідь щодо звернень заявниці на лінію «102» по факту вчинення відносно неї домашнього насильства.

Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з таких мотивів.

Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду

Судом установлено, що заявниця ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 .

Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , що вбачається з паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 4-6). Житловий будинок на праві приватної власності зареєстрований за ОСОБА_1 (а.с. 47).

За указаною адресою також проживає її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Тростянецького районного суду від 16.05.2001 року у цивільній справі № 2-548/2001 за позовом ОСОБА_1 було виселено ОСОБА_2 з належного на праві власності ОСОБА_1 жилого будинку, розташованого в АДРЕСА_1 без надання другого жилого приміщення проте далі проживає в цьому будинку без згоди ОСОБА_1 .

У судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Також заявниця пояснила, що ОСОБА_2 її син з яким у неї склались тривалі напружені стосунки. ОСОБА_2 постійно погрожує їй задушити, вбити. Постійно сварки супроводжуються фізичним тиском, а саме ОСОБА_2 трясе за плечі, штовхає, останнього разу перевернув заявницю разом з ліжком на якому вона лежала, кидає речі та псує майно, говорить, що колись мене переклинить і я тебе вб`ю.

Крім того, ОСОБА_2 не працює та бере участь у спільній праці по домогосподарству, не несе частину витрат на утримання майна та харчі.

Заявниця висловлювала претензії до дій працівників поліції, які прибували на виклик щодо вчинення відносно неї домашнього насильства.

ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері притягався багаторазово. Зокрема постановами від 21.05.2024 №558/768/24, від 28.06.2024 №588/1050/24, від 02.08.2024 №588/1109/24 та від 16.05.2025 року остання постанова оскаржена ОСОБА_2 в апеляційному порядку та не набрала законної сили (а.с. 38-45).

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області 12.02.2024 у справі № 588/1821/23 ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.126-1 КК України та призначено йому за покарання. Вироком встановлено, що ОСОБА_2 умисно, систематично вчинював психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_1 , яка проживає спільно з ним однією сім`єю, що виразилось у систематичних словесних образах ОСОБА_1 нецензурними словами, погрозах застосування фізичної розправи, внаслідок чого остання зазнала психологічних страждань, а також погіршення якості життя.

Вирок оскаржений в апеляційному порядку та не набрав законної сили проте його зміст враховується судом для оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Судом установлено, що заявниця неодноразово зверталася до поліції з приводу неправомірної поведінки щодо неї з боку сина та останній неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Із відповіді ВП № 1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області від 23.06.2025 №6592/112/66/01-25 вбачається, що ОСОБА_1 з 01.04.2025 зверталася на лінію «102» по факту вчинення відносно неї домашнього насильства 4 (чотири) рази, а саме: 25.04.2025, 25.05.2025, 11.06.2025, 12.06.2025. В ході перевірки встановлено, що сварки ніхто не бачив, ОСОБА_2 пояснення не надавав або свою вину заперечував, звертатись в лікарню заявниця відмовилась. Ці факти підтверджують, що заявниця мала підстави для звернень, а адміністративні матеріали не були складені поліцією через брак доказів. Що не виключає наявності реальної небезпеки для життя і здоров`я заявниці про що вона зазначає в заяві та в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні як свідок старший лейтенант поліції Відділення поліції №1 м. ТростянецьТарасенко М.О. повідомив суду, що за місцем проживання заявниці за викликом про домажнє насильство прибував неодноразово. Останній раз за результатами склали матеріал про хибний виклик, до цього складались протоколи за статтею 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно матері. Заявниця скаржилась на дії працівників поліції.

Відповідно до статті 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 та пункту 1 частини 1 статті 26 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно пункту 9 статті 1 вказаного вище Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Відповідно до статті 18 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу, а також визначено способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема способами захисту, встановленими законом є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку, припинення правовідношення або його анулювання, припинення дій, які порушують сімейні права, відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором та зміна правовідношення.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (частина 4 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»).

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Сукупність досліджених судом доказів підтверджує наявність обґрунтованих ризиків вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , яка є постраждалою від домашнього насильства, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту останньої до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Оцінюючи вірогідність продовження чи повторного вчинення таких дій заінтересованою особою ОСОБА_2 по відношенню до заявниці та можливе настання тяжких або особливо тяжких наслідків їх вчинення, суд доходить до висновку про наявність високого рівня небезпеки продовження вчинення домашнього насильства щодо заявниці, а отже заявниця як жертва такого насильства потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", а тому доходить висновку про необхідність задоволення вимог ОСОБА_1 щодо встановлення обмежувального припису відносно ОСОБА_2 .

Враховуючи установлені судом обставини, суд вважає, що заявниця, як жертва домашнього насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому приходить до висновку про обґрунтованість заяви по суті та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 на строк три місяці.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги заявниці підлягають задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Згідно з частиною 6 статті 26 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» про видачу обмежувального припису кривднику, суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи.

Отже, про прийняте рішення про видачу обмежувального припису необхідно інформувати Відділення поліції №1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області для взяття кривдника на профілактичний облік.

Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 350-1 - 350-6 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

1) заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ;

2) заборонити ОСОБА_2 контактувати із ОСОБА_1 як особисто, так і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видати строком на 3 (три) місяці.

Строк обмежувального припису рахувати з дня ухвалення рішення.

Про прийняте рішення про видачу обмежувального припису інформувати Відділення поліції №1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області для взяття кривдника на профілактичний облік.

Рішення підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Лебедь