Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-щі Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, суд

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позивач посилається на те, що в квітні 1998 року з дозволу власника ОСОБА_2 вселився з сім`єю в домоволодіння в АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що на момент вселення власницю будинку ОСОБА_2 забрала до себе її племінниця ОСОБА_3 по місцю свого проживання в республіку Білорусь.

Через деякий час ОСОБА_3 повідомила, що тітка померла, надіслала позивачу її свідоцтво про смерть та документи, що підтверджують відсутність заповіту. Зі слів племінниці, в спадщину не вступала, так як є громадянкою іншої країни. Інші спадкоємці відсутні, дітей ОСОБА_2 не мала.

Позивач також зазначає, що його дружина ОСОБА_4 з якою він перебуває в незареєстрованому шлюбі, з 01.03.2000 року зареєстрована за вказаною адресою. Правовстановлюючих документів про право приватної власності на вказане домоволодіння у нього немає, тобто воно знаходилося у власності іншої особи, а отже є чужим нерухомим майном.

Враховуючи вищезазначені обставини, вважає, що у зв`язку із добросовісним, безперервним володінням нерухомим майном житловим будинком з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , виникло право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю.

Позивач стверджує, що з квітня 1998 року постійно володіє вказаним нерухомим майном, користується присадибною ділянкою. Позивач наголошує, що з моменту вселення в будинок сплинуло більше 10 років, він продовжує добросовісно, безперервно і відкрито володіти нерухомим майном житловим будинком з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , тому вважає, що виникло право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю у порядку ст. 344 Цивільного кодексу України.

Тому прохає визнати за ним право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Позивач у судове засідання не з`явився, представником позивача до суду надано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Магдалинівська селищна рада - в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву про розгляд справи без участі представника.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно довідки старостинського округу №3 Магдалинівської селищної ради від 20.03.2025 року ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою АДРЕСА_1 з 1998 року (а. с. 11).

Згідно інформаційної довідки КП «Самарівське МБТІ» право власності на нерухоме майно в АДРЕСА_2 значиться за ОСОБА_2 . Підстава свідоцтво на право приватної власності на житловий будинок (а. с. 16).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 01.04.1999 року, місце смерті Гомельська область Республіка Білорусь (а. с. 13).

Згідно довідки Магдалинівської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалася (а. с. 29).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як зазначено в п. п. 9, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Суд встановив, що позивач, зокрема з 1998 року постійно проживає у вказаному будинку, що також не заперечується відповідачем.

Таким чином, суд встановив, що позивач більше ніж 10 років, а точніше, з 1998 року по теперішній час відкрито, добросовісно та безперервно володіє вказаним будинком, позивач є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на будинок за позивачем за набувальною давністю підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок загальною площею 49,2 м 2 , житловою 40,0 м 2 з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається А1-1 - будинок, Б,Д - літня кухня, б2,б3,д2 - прибудова, В - гараж, Г - сарай, Е,ПГ - погреб з шийкою, Ж - вбиральня, К - колодязь, №1-3 - огорожа.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук