У Х В А Л А

іменем України

Справа № 126/577/25

Провадження № 6/126/11/2025

"23" червня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь заяву ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу Бершадського районного суду Вінницької області від 14.06.2021 у справі № 126/1267/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ Бершадського районного суду Вінницької області від 24.05.2022 року у справі № 126/1267/21 в частині стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жительки АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.06.2021 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що починаючи із 24.05.2024 року та на час подання цієї заяви, донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживає разом із ним за його фактичною адресою проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом обстеження умов проживання яке видано службою у справах дітей Бершадської міської ради, а тому за змістом ст. 160 ЦПК України, ст. 181 СК України саме він утримує дитину та несе всі витрати, пов`язані з таким утриманням, тому саме батькові належить право вимагати сплати аліментів та, відповідно, у нього, відсутній обов`язок сплачувати аліменти матері.

Таким чином мотиви заяви зводяться до того, що оскільки дитина на даний час проживає з боржником за судовим наказом і дитину утримує боржник за судовим наказом, який фактично несе подвійні витрати, пов`язані з утриманням дитини, а тому виданий у 2021 році судовий наказ в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок боржника відсутній у зв`язку з його добровільним виконанням боржником.

Заявник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Стягувачка ОСОБА_4 надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені вимоги ОСОБА_1 не визнала.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 14.06.2021 року Бершадським районним судом Вінницької області у справі № 126/1267/21 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.06.2021 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України у судовому наказі зазначаються повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, визначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавцем передбачено судовий спосіб захисту прав боржника у разі якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.

Звертаючись до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 посилається на те, що його дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 починаючи з 24.05.2024 постійно проживає разом із ним за його фактичною адресою проживання: АДРЕСА_2 та саме він утримує дитину та несе всі витрати, пов`язані з таким утриманням, а тому виданий у 2021 році судовий наказ в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок боржника відсутній у зв`язку з його добровільним виконанням боржником.

Судом встановлено, що заява про видачу судового наказу подана матір`ю дітей про стягнення аліментів з батька дітей відповідала за формою та змістом вимогам статті 163 ЦПК України та відповідала критеріям визначеним в статті 161 ЦПК України в частині вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Відтак суд вважає, що немає правових підстав для визнання судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей таким, що не підлягає виконанню, оскільки існує судове рішення, а саме судовий наказ, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері для утримання дитини, може слугувати підставою для звернення батька до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.

Отже, обставини, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів, відповідно ж не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки судовий наказ було видано у відповідності до норм цивільного процесуального Закону, на підставі заяви, яка відповідала за формою та змістом вимогам статті 163 ЦПК України та відповідала критеріям визначеним в статті 161 ЦПК України в частині вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 89, 263, 265, 273, 432, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу Бершадського районного суду Вінницької області від 14.06.2021 у справі № 126/1267/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. І. Губко