ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 червня 2025 року

м. Харків

справа №638/958/22

провадження № 22-ц/818/2524/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» - адвоката Романенка Олексія Михайловича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС», ПАТ КБ «Надра», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором та договору про відступлення прав за іпотечним договором за апеляційною Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 лютого 2025 року, постановленої під головуванням судді Цвіри Д.М., -

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС», ПАТ КБ «Надра», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором та договору про відступлення прав за іпотечним договором.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

25 січня 2025 року через підсистему «Електронний Суд» представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» - адвокат Романенко Олексій Михайлович подав заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 лютого 2025 рокуу задоволенні заяви представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» - адвоката Романченка Олексія Михайловича про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задоволнити заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини по справі та дійшов помилкового висновку, що не було надано достатніх доказів понесених витрат, зокрема детального опису робіт, виконаних адвокатом, а також доказів отримання адвокатом сплачених відповідачем коштів за надання професійно (правничої) допомоги.

Перевіряючи законністьі обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно довимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача не було надано суду достатніх доказів понесених витрат, зокрема детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також доказів отримання адвокатом сплачених відповідачем коштів за надання професійної правничої допомоги

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 246 ЦПК України визначено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до зазначених вимог процесуального закону для відшкодування судових витрат заявник має дотриматися такого алгоритму та вчинити наступні процесуальні дії: 1) з першою заявою по суті справи зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат; 2) подати докази про витрати до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду; 3) якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У своїх рішеннях у справах "Баришевський проти України" від 26.02.2015, "Гімадуліна та інші проти України" від 10.12.2009, "Двойних проти України" від 12.10.2006, "Меріт проти України" від 30.03.2004, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014, ЄСПЛ указував, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зі змісту заяви про стягнення витрат на правничу допомогу вбачається, що товариством було понесено витрати на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі, які відповідач просить стягнути на свою користь з позивачки.

Про стягнення витрат на правничу допомогу представник відповідача зазначав у відзиві на позовну заяву.

Матеріали справи свідчать, що судове рішення по суті справи ухвалено судом першої інстанції 21 січня 2025 року. Із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу представник відповідача звернувся 25.01.2025 року через підсистему Електронний Суд, тобто у встановлений вимогами чинного законодавства п`ятиденний строк з дня ухвалення судового рішення на подання доказів розміру витрат, які сторона понесла, у зв`язку з розглядом справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Судом встановлено, 02 січня 2020 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ТОВ «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» було укладено Договір № 02/01-ПД. На виконання п. 6.2. даного договору 01 листопада 2022 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 02/01-ПД від 02.01.2020 року.

31 грудня 2022 року Додатковою угодою № 3 до Договору № 02/01-ПД від 02.01.2020 року сторони продовжили строк дії Договору до 31 грудня 2025 року.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 2 до Договору № 02/01-ПД від 02.01.2020 року Адвокатське бюро «Олексія Романченко» приймає на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу по цивільній справі № 638/958/22, в рамках якої розглядається позов ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» та ПАТ «КБ «НАДРА» про визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 2 до Договору № 02/01-ПД від 02.01.2020 року сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення даної справи у суді першої інстанції становить 35000,00 гривень у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь Клієнта або ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 8 Додаткової угоди № 2 до Договору № 02/01-ПД від 02.01.2020 року надання Адвокатським бюро правничої допомоги при розгляді справи у суді першої інстанції включає (за необхідності): вивчення позовної заяви та доданих до неї документів, підготовку і подання до суду за відзиву на позовну заяву, надання суду відповідних доказів, за необхідності підготовку і подання до суду заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, підготовку та подання до суду заяв та клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових засіданнях, надання пояснень суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених ЦПК України, які необхідні для розгляду справи.

22 січня 2025 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» було підписано Акт виконаних робіт № 2 до Договору № 02/01-ПД від 02.01.2020 року, відповідно до якого сторони погодили, що відповідно до п. 1, 8 Додаткової угоди № 2 від 01.11.2022 до Договору № 02/01-ПД від 02.01.2020 року Адвокатське бюро надало Клієнту професійну правничу допомогу у Дзержинському районному суді м. Харкова при розгляді цивільної справи № 638/958/22 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» та ПАТ «КБ «НАДРА» про визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги, а саме: вивчено позовну заяву та підготовлено відзив на позовну заяву; підготовлено клопотання про поновлення провадження у справі; взято участь у двох судових засіданнях. Загальний витрачений час надання правової допомоги у цій справі становив 16 годин.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення у зв`язку із недоведеністю вимог про стягнення витрат, не відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому колегія суддів зазначає, що стягненню на користь відповідача підлягають не лише понесені витрати, а і ті витрати, які сторона має сплатити. (ч.8 ст.141 ЦПК України)

Тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» - адвоката Романенка Олексія Михайловича про ухвалення додаткового рішення.

При цьому, беручи до уваги вимоги ст.270 ЦПК України, зі змісту якої вбачається, що додаткове судове рішення ухвалює той суд, що ухвалив рішення, апеляційний суд, вважає необґрунтованими вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» щодо ухвалення апеляційним судом у даній справі додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вимогами п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 386, 389 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 лютого 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення виготовлено 24.06.2025 року.