Номер провадження: 22-ц/813/4362/25
Справа № 504/477/23
Головуючий у першій інстанції Барвенко В. К.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кострицького В.В., Назарової М.В., Лозко Ю.П., розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Кострицького В.В., у цивільній справі за апеляційними скаргами Анісімової Анастасії Валеріївни , яка діє від імені Доброславський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 січня 2025 року

по справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області, про усунення перешкод батьку у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними,-

встановив:

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 січня 2025 року скаргу адвоката Голосова Ю.В. в інтересах ОСОБА_3 , заінтересована особа- ОСОБА_1 суб`єкт оскарження - Старший державний виконавець Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбань Максим Олегович, про визнання протиправною та скасування постанов виконавця - задоволено частково..

Не погодившись з вказаною ухвалою, Анісімова Анастасія Валеріївна, яка діє від імені Доброславський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулися до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Анісімової Анастасії Валеріївни та ОСОБА_4 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.04.2025 справу призначено до розгляду.

Судове засідання у справі було призначено на 17.06.2025 о 09 год. 10 хв., однак не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Назарової М.В. на лікарняному та відкладено на 05 серпня 2025 року о 11 год. 20 хв..

17 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся за допомогою підсистеми "Електронний суд" до Одеського апеляційного суду із заявою про відвід судді Кострицького В.В..

В обґрунтування заяви про відвід судді Кострицького В.В., заявник вказує, що представником ОСОБА_3 є адвокат Голосов Ю.В., тому він вважає що суддя Кострицький В.В., достеменно знає обставини відводу судді ОСОБА_5 та мотиви і є пов`язаною особою будучі членом іншої колегії у справі №: 523/10027/25 1-кс/523/3125/25 і безумовно знає дружину судді ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - яка є адвокатом, є співзасновником та працює в одному адвокатському об`єднанні «Нікітінський і партнери» разом з адвокатами Голосовим Ю.В..

Перевіривши доводи заяви про відвід та вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що заява про відвід судді є необґрунтованою, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 8 статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Враховуючи приписи статті 40 ЦПК України, розгляд справи проведено без повідомлення учасників справи у письмовому порядку.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року і являється частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Частина 7 пункт 1 статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Однією із гарантій права учасника справи на незалежний, безсторонній і справедливий суд є право на відвід судді (колегії суддів). Проте, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них. Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 40 ЦПК України встановлений порядок вирішення заявленого відводу, згідної якої питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28 листопада 2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див.: «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року п.п. 49,54; «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року, п. 66; «Агрокомплекс» проти України» від 06 жовтня 2011 року, п. 136; «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року, п.п. 103,107).

Крім того апеляційний суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Дослідивши заяву про відвід, встановлено, що доводи ОСОБА_1 фактично зводяться до того, що суддя Кострицький В.В. знайомий з дружиною судді ОСОБА_5 - ОСОБА_6, яка є адвокатом, співзасновником та працює в одному адвокатському об`єднанні «Нікітінський і партнери» разом з адвокатом Голосовим Ю.В..

Проте вказані доводи є припущенням та не містять доказів, що суддя Кострицький В.В. нібито знайомий із адвокатом ОСОБА_6.

Тому такі твердження не можуть бути підставою для відводу судді та не можуть впливати на упередженість і об`єктивність при розгляді вказаної справи.

До заяви про відвід не додано жодного належного та допустимого доказу, на підставі якого можна було б зробити висновок про нібито упередженість судді Кострицького В.В. при розгляді даної цивільної справи.

Посилання на те, що в іншій справі у складі якої був суддя Кострицький В.В. було задоволено заяву судді ОСОБА_5. про самовідвід, з підстав того що його дружина працює з адвокатом Голосовим Ю.В. не свідчить про будь яку упередженість судді Кострицького В.В. у вказаній справі.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з того, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше (справа «Білуха проти України» (Заява №33949/02) від 09.11.2006).

Таким чином, розглянувши заяву про відвід судді, з точки зору національного закону, а саме ст. 36 ЦПК України, та в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності суду, колегія суддів не вбачає об`єктивного та суб`єктивного критерію, а саме наявності будь-якого правомірного сумніву в безсторонності судді, а доводи заявника не свідчать про існування обставин, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності судді Кострицького В.В. та не можуть бути підставою для відводу.

Відповідно до частини третьої, одинадцятої статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 381, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Одеського апеляційного суду Кострицького В.В. - визнати необґрунтованою.

Справу передати до канцелярії Одеського апеляційного суду для виконання вимог, передбачених ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 27 червня 2025 року.

Судді В.В. Кострицький

М.В. Назарова

Ю.П. Лозко