справа № 165/5539/24
провадження №2/165/312/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гайворонського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Дячук С.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Душного Ю.А.,

представника відповідача адвоката Савчин А.І. (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововолинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги обгрунтовує наступним.

Вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , який рішенням Нововолинського міського суду від 24 березня 2022 року було розірвано. У шлюбі у них народилось троє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 16.02.2022 встановлено місце проживання сина ОСОБА_6 із матір`ю, а сина ОСОБА_7 із батьком. 23 травня 2023 року Нововолинським міським судом Волинської області було видано судовий наказ про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 17 травня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. 12 липня 2023 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаного судового наказу.

Вказує, що з 27 серпня 2024 року син ОСОБА_7 проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 , навчається у 9-Б класі Нововолинського ліцею №8. Оскільки змінилися обставини, що впливають на присуджені періодичні платежі по аліментам, вважає, що у відповідача втрачене право на отримання аліментів, які стягуються з неї на його користь. Просить припинити з 27 серпня 2024 року стягнення з неї на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути судові витрати по справі.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задоволити з підстав, наведених у ньому.

Представник відповідача адвокат Савчин А.І. у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. У поданих до суду письмових поясненнях зазначила, що після розірвання шлюбу між сторонами неповнолітній ОСОБА_7 проживав з відповідачем у квартирі його бабусі по АДРЕСА_2 , а на початку повномасштабного вторгнення росії в Україну виїхав із ним за кордон, де працював з батьком та частину зароблених коштів пересилав матері. У липні 2024 року ОСОБА_7 тимчасово повернувся в Україну, де проживав у бабусі ОСОБА_8 , а з 31.08.2024 до грудня 2024 року за власним бажанням у матері за адресою: АДРЕСА_1 . З кінця грудня 2024 року він повернувся проживати до будинку бабусі, перебуває на утриманні батька, який тимчасово працює за кордоном та висилає кошти своїй матері на утримання сина, у тому числі і ті, що сплачувались позивачкою. На даний час неповнолітній ОСОБА_7 має бажання проживати з батьком, проте позивачка забрала всі необхідні для виїзду за кордон дитини документи. Крім того зазначає, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_7 в сумі 13 743,31 грн. Просить відмовити у задоволенні позову та стягнути судові витрати по справі.

При з`ясуванні думки про порядок дослідження доказів у даній справі суд неодноразово роз`яснював право позивача та його представника знайомитись із звукозаписами судових засідань, заявляти клопотання про повторний допит свідків. Таких клопотань до суду не надходило.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що відповідач є її сином. Внук ОСОБА_4 на даний час проживає з нею за адресою: АДРЕСА_2 . Його батько перебуває за кордоном, постійно висилає кошти синові на картку, приблизно по 5-6 тисяч гривень щомісячно, а вона на ті кошти купує все необхідне для внука. Зазначила, що ОСОБА_7 проживає у неї протягом останніх трьох років, за виключенням періоду з 30-31 серпня до середини грудня 2024 року, коли він проживав у своєї мами. Ствердила, що з середини грудня 2024 року до тепер внук надалі постійно проживає з нею. З червня по 15 серпня 2024 року ОСОБА_7 їздив до батька в ОСОБА_9 , коли повернувся, виявив бажання виїхати за кордон до батька на проживання, проте мати ОСОБА_1 забрала у нього закордонний паспорт і не повертає. Зазначила, що ОСОБА_7 з моменту розлучення батьків проживав з батьком.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що перебуває з відповідачем у цивільному шлюбі. З червня по серпень 2024 року ОСОБА_7 їздив до батька ОСОБА_2 в Данію, з 31 серпня до грудня 2024 року проживав у матері ОСОБА_11 , після чого перед новорічними святами вкінці 2024 року повернувся до своєї бабусі ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає по теперішній час. Мати ОСОБА_7 не утримувала його взагалі, натомість сама часом просила гроші у сина, які висилав йому батько. Крім того, ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів, присуджених судом на утримання сина ОСОБА_7 . Зазначила, що позивачка налаштувала сина проти батька, змусила його забрати речі з будинку батька. Ці обставини їй відомі із спілкування з дитиною. Про те, що ОСОБА_7 проживає у бабусі за адресою: АДРЕСА_2 з грудня 2024 року, їй відомо безпосередньо, оскільки вона часто приїжджає до них, перед новорічними святами також бачила ОСОБА_7 у бабусі. Вказала, що відповідач утримує свого сина ОСОБА_12 , постійно надсилає з-за кордону йому кошти по 5-6 тисяч в місяць. Коли вона їздила до чоловіка ОСОБА_13 за кордон, то він також передав через неї гроші для сина, які вона привезла в Україну та віддала його бабусі ОСОБА_14 . Остання за ці кошти купує все необхідне для дитини.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що проживає по сусідству із ОСОБА_16 , знайома і з сторонами по справі. Після їх розлучення син ОСОБА_7 проживає з татом за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач вже тривалий час перебуває за кордоном, зокрема в Данії, куди до нього приїздив син у період з травня по серпень 2024 року. Їй відомо, що з кінця серпня до середини грудня 2024 року ОСОБА_7 проживав у матері, але потім повернувся до бабусі, де проживає по сьогоднішній день. Батько висилає йому гроші шомісяця, скільки саме, не знає. Зазначила, що ОСОБА_7 сам їй розповідав, що хоче поїхати до батька за кордон, але мама забрала його закордонний паспорт і не повертає.

Неповнолітній свідок ОСОБА_4 за участю представника органу опіки та піклування Виконавчого комітету Нововолинської міської ради та в присутності матері ОСОБА_1 суду показав, що з червня по 10-17 серпня 2024 року він був у батька за кордоном, коли повернувся, пішов проживати до матері, де був з вересня по грудень 2024 року, а з грудня 2024 року по теперішній час проживає у бабусі за адресою: АДРЕСА_2 . Ствердив, що хоче забрати у матері свій закордонний паспорт і поїхати проживати до батька, проте вона документ йому не віддає. За кордон до батька його відвозила бабуся, повернувся у кінці серпня у зв`язку з початком навчального року. Зазначив, що тато матеріально йому допомагає, надсилає гроші, на які бабуся забезпечує його усім необхідним. Натомість із мамою у нього відносини «поганенькі», вона коштів йому не дає, одяг не купує.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи, зміст відповідних спірних правовідносин та застосовує до них такі норми права.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 24 березня 2022 року (а.с.65 на звороті-66).

У цьому шлюбі народилися троє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт № НОМЕР_1 ), син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Нововолинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 21.01.2022), син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Нововолинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 21.01.2022) (а.с.18,19,20).

Рішенням Виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 16 лютого 2022 року №99 встановлено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.22).

Неповнолітній ОСОБА_4 навчається у 9-Б класі Нововолинського ліцею №8, що підтверджується довідкою №171/01-40, виданою 11.11.2024 директором ліцею №8 та характеристикою (а.с.9,58).

Як вбачається із постанови головного державного виконавця Володимирського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яковлєвої Л.С. від 12.07.2023, на підставі судового наказу Нововолинського міського суду №165/1644/23 від 23 травня 2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 17 травня 2023 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.6).

Станом на 04.12.2024 у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів в сумі 13 743,31 грн, у зв`язку з чим постановою старшого державного виконавця Володимирського ВДВС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Галеги А.В. щодо неї встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с.59 на звороті-60).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Підставою позовних вимог ОСОБА_1 зазначає факт проживання сина ОСОБА_4 фактично з нею за однією адресою.

Таким чином, з урахуванням підстави і предмета позову однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживають діти на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Згідно акту обстеження умов проживання від 07 листопада 2024 року, проведеного начальником служби у справах дітей Думич І., головним спеціалістом служби у справах дітей Сидор Н., та інформації від 07.11.2024 №10-01-17/М-412, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 27 серпня 2024 року проживав з матір`ю та братом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , де були створені належні умови для проживання, розвитку та виховання дитини (а.с.7-8,55).

Судом також встановлено, що з кінця грудня 2024 року неповнолітній ОСОБА_4 проживає з бабусею ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , що підтверджується копією акту обстеження умов проживання від 30 січня 2025 року, проведеного начальником служби у справах дітей Думич І. та головним спеціалістом служби у справах дітей Сидор Н. (а.с.56 на звороті-57).

Відповідачем здійснювались перекази грошових коштів на утримання сина ОСОБА_7 , зокрема: 24.01.2025 року на суму 7000 грн, 25.02.2025 на суму 1635,00 грн, 10.04.2025 на суму 2 700,00 грн, 11.05.2025 на суму 552,76 грн, 11.05.2025 на суму 150,75 грн, що стверджується копіями платіжних інструкцій та товарного чеку (а.с.57 на звороті, 133-135).

Факт проживання ОСОБА_7 з кінця грудня 2024 року окремо від матері разом з бабусею ОСОБА_8 , утримання батьком свого сина ОСОБА_7 також підтверджується показанням свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , неповнолітнього ОСОБА_4 .

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Частиною першою статті 81 та частинами першою - третьою статті 13 ЦПК України визначено: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами ч.1, ч. 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Із показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , неповнолітнього ОСОБА_4 , досліджених в судовому засіданні письмових доказів у їх сукупності та взаємозв`язку судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 після розлучення батьків проживав з батьком, з червня по серпень 2024 року перебував з батьком за кордоном, протягом вересня - грудня 2024 року проживав з матір`ю, з грудня 2024 року по даний час з матір`ю не проживає, а проживає з бабусею за адресою: АДРЕСА_2 , тому твердження позивачки про те, що змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача, суд до уваги не бере.

Позивач у прохальній частині посилається на дату, з якої просить звільнити її від сплати аліментів, - з 27 серпня 2024 року, тобто, як зазначає позивач, з дати фактичного проживання дитини з нею за місцем її реєстрації.

Разом з тим, дослідженими в судовому засіданні доказами доведено факт проживання неповнолітнього ОСОБА_4 у матері за адресою: АДРЕСА_1 лише з 27 серпня 2024 року по грудень 2024 року, про що не заперечувала сама позивачка. Починаючи з кінця грудня 2024 року по теперішній час дитина з матір`ю не живе.

З урахуванням усього вищенаведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідачем на підтвердження здійснених ним витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 6 000,00 грн надано додаток до договору №23-09/24-1 від 29.01.2025, акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 31.01.2025 та копію квитанції про оплату за надання юридичних послуг (а.с.130,131).

Клопотань щодо неспівмірності та зменшення витрат відповідача за надання професійної правничої допомоги, від позивача не надходило. Суд, у відповідності до ст.137, п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, стягує з позивача в користь відповідача 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , які стягуються з неї на підставі судового наказу Нововолинського міського суду Волинської області від 23 травня 2023 року, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 6 000 (шість тисяч) гривень витрат, понесених відповідачем за надання професійної правничої допомоги адвоката.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 26 червня 2025 року.

Головуючий суддя Олександр ГАЙВОРОНСЬКИЙ