Справа № 361/580/25
Провадження № 4-с/361/31/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Гізатуліної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Охріменко Є.І.

представника заінтересованої особи Шкільняка В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області справу заскаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ», Теребовлянський відділ державної служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії органу примусового виконання,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до суду із зазначеною скаргою.

В обґрунтування скарги зазначає, що судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2025 року № 361/580/25 стягнуто з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» (далі ДП «УКРСПИРТ») на його користь 179 094,72 грн середнього заробітку за час затримки при розрахунку.

Постановою Теребовлянського відділу державної служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Теребовлянський ВДВС) від 21 лютого 2025 року № 77283848 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище судового наказу. Виконання рішення здійснюється державним виконавцем П?ятковським В.І.

Наказом фонду державного майна України від 04 січня 2022 року № 1 затверджені Переліки об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.

Наказом Фонду державного майна України від 03 березня 2025 року № 350 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 04 січня 2022 року № 1 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації» (із змінами)» Єдиний майновий комплекс ДП «УКРСПИРТ»включено до Переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.

Постановою Теребовлянського ВДВС від 12 травня 2025 року № 77283848 зупинено вчинення виконавчих дій з виконання вказаного вище судового наказу, на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з включенням Єдиного майнового комплексу ДП «УКРСПИРТ» до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизаціїу 2022 році.

Посилаючись на висновки Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 335/1961/23 у подібних правовідносинах, зазначив, що при прийнятті оскарженої постанови про зупинення вчинення виконавчих дій державний виконавець не врахував, що п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» не відповідає Конституції України, а зупинення вчинення виконавчих дій є втручанням держави у право на мирне володіння майном, яке у даному випадку здійснюється не на підставі закону та є непропорційним меті втручання, якою, вочевидь є запобігання знецінення активів підприємств, що підлягають приватизації.

Крім того, постановою Пленуму Верховного Суду від 06 вересня 2024 року № 12 направлено звернення до Конституційного Суду України із конституційним поданням щодо конституційності (відповідності Конституції України) п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». За результатами розгляду вказаного подання 06 листопада 2024 року Друга колегія суддів Першого сенату у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо конституційності п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» відкрила конституційне провадження (справа № 4/343 (24)).

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд:

1.Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Теребовлянського ВДВС П?ятковського В.І. від 12 травня 2025 року № 77283848 про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню з виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду від 21 січня 2025 року № 361/580/25 про стягнення з ДП «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 179 094,72 грн середнього заробітку за час затримки при розрахунку.

2.Зобов`язати Теребовлянський ВДВС поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 77283848 з виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2025 року № 361/580/25 про стягнення з ДП «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 179 094,72 грн середнього заробітку за час затримки при розрахунку.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2025 року скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд 11 червня 2025 року о 15 год. 45 хв.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Суд бере до уваги, що в прохальній частині скарги міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності.

ДП «УКРСПИРТ» не забезпечив явку свого представника у судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Причини неявки суду не відомі.

Представник Теребовлянського ВДВС Шкільняк В.Є. приймав участь в судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв?язку та просив відмовити у задоволенні скарги з підстав викладених у відзиві зазначаючи, що 12 травня 2025 року головним державним виконавцем Теребовлянського ВДВС П`ятковським В.І. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону, оскільки єдиний майновий комплекс Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» включено до об`єктів малої приватизації.

Щодо законності даної постанови зазначив, що твердження скаржника про наявність правового висновку щодо неконституційності норми п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» не відповідають дійсності.

Так, відповідно до статті 147 Конституції України, - Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Конституційний Суд України є органом конституційної юрисдикції та лише він наділений повноваженнями розглядати питання відповідності норм чинного законодавства Конституції. Верховний суд не вправі давати правові висновки щодо конституційності тієї чи іншої норми чинного законодавства.

Виконання виконавцем приписів частини сьомої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» залежить від повноти інформації, наданої стягувачем, а також від ряду інших факторів, що можуть не залежати від волі/бажання виконавця та стягувача, адже при здійсненні виконавчих дій виконавець має дотримуватись не лише вимог Закону України «Про виконавче провадження», а й інших законів, виконання яких є обов`язковим під час здійснення виконавчого провадження. Вказані обставини нерозривно мають досліджуватись при оцінці дій виконавця на правомірність/неправомірність дотримання, зокрема вимог частини сьомої статті 26 вказаного Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Суд заслухавши представника заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2025 року № 361/580/25 стягнуто з ДП «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з 12 вересня 2024 року по 12 січня 2025 року у розмірі 179 094,72 грн. Стягнуто з ДП «УКРСПИРТ» на користь держави судовий збір у розмірі 242,24 грн (а. с. 28-29).

З метою примусового виконання зазначеного судового наказу звернувся до Теребовлянського ВДВС.

Постановою Теребовлянського ВДВС від 21 лютого 2025 року відкрито виконавче провадження № 77283848 з виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2025 року № 361/580/25 (а. с. 46-47).

Наказом фонду державного майна України від 04 січня 2022 року № 1 затверджені Переліки об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.

Наказом Фонду державного майна України від 03 березня 2025 року № 350 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 04 січня 2022 року № 1 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації» (із змінами)» Єдиний майновий комплекс ДП «УКРСПИРТ»включено до Переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.

Постановою Теребовлянського ВДВС від 12 травня 2025 року № 77283848 зупинено вчинення виконавчих дій з виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2025 року № 361/580/25, на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з включенням Єдиного майнового комплексу ДП «УКРСПИРТ» до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизаціїу 2022 році (а. с. 48-49).

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Таким чином, установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

З огляду на ст. 19 Конституції України, державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження», а й відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Отже, дії органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень регламентовані не тільки Законом України «Про виконавче провадження», а й іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Положеннями ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності.

Підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у подібних правовідносинах у постанові від 26 червня 2024 року у цивільній справі № 335/1961/23 указував, що стаття 1 Протоколу 1 Конвенції проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції майном є заробітна плата, а також присуджені судом виплати.

Неспроможність державних органів надати заявнику майно, присуджене йому згідно з остаточним рішенням суду становить втручання, несумісне з гарантіями, закріпленими в пункті 1 статті 1 Першого протоколу.

Посилаючись зокрема, і на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Шмалько проти України», «Чіжов проти України», «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України», «Фуклєв проти України», «Півень проти України» указував, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої пунктом 1 статті 6 Конвенції. Стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини з питань виконання судового рішення достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

Обов`язком держави є забезпечення виконання остаточного рішення, беручи до уваги тривалу дію зупинення вчинення виконавчих дій, відсутність правової визначеності щодо настання подій, з якими пов`язано відновлення виконавчих дій, а також сумніви щодо існування легітимної мети такого зупинення, на підставі чого дійшов висновку, що п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» є таким, що не відповідає Конституції України (суперечить ст. 8, ч. 2 ст. 19, ч. ч. 1, 2 ст. 55, п. 9 ч. 2 ст. 129, ч. ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України), справу вирішив без застосування п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», а застосовав норми Конституції України як норми прямої дії з урахуванням юридичної позиції, викладеної у підпункті 5.1 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020, та практики Європейського суду з прав людини щодо права особи на доступ до суду в аспекті розуміння обов`язку держави щодо забезпечення виконання судового рішення, постановленого проти держави та державних підприємств.

На підставі викладеного, погодився із з висновками суду першої інстанції про те, що втручання держави у право на мирне володіння майном у даному випадку здійснюється не на підставі закону та є непропорційним меті втручання, якою, вочевидь, є запобігання знецінення активів підприємств, що підлягають приватизації, що не було враховано державним виконавцем при винесенні оскаржуваних постанов.

За результатами касаційного перегляду Верховний Суд скасував постанову суду апеляційної інстанції та залишив у силі ухвалу місцевого суду, якою визнано неправомірними та скасовано постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язано поновити порушені права заявника шляхом поновлення виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, суд, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховуючи висновки Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у цивільній справі № 335/1961/23 у подібних правовідносинах, дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 260 261, 353, 354, 447, 449, 450 452 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ», Теребовлянський відділ державної служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії органу примусового виконання задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Теребовлянського відділу державної служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції П?ятковського Василя Івановича від 12 травня 2025 року № 77283848 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2025 року № 361/580/25 про стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 179 094,72 грн середнього заробітку за час затримки при розрахунку.

Зобов`язати Теребовлянський відділ державної служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 77283848 з виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2025 року № 361/580/25 про стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 179 094,72 грн середнього заробітку за час затримки при розрахунку.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Скаржник: ОСОБА_1 , адреса місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: Теребовлянський відділ державної служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції місцезнаходження: Тернопільська область, Тернопільський район, м. Теребовля, вул. Князя Василька, буд. 150,

Заінтересована особа: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ», місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Героїв України, буд. 16, .

Суддя Н.М. Гізатуліна