КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2626/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Торгонської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2025 року позивач ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_3 , звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, а саме просить поділити спільне майно подружжя автомобіль марки Hyundai ne/f5e24 комерційний опис iONIQ 5 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір синій, тип пального електроавтомобіль, шляхом стягнення із ОСОБА_2 на користь позивача вартість частки в розмірі 420705,00 грн., стягнути судові витрати.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 07.11.2012 року виконавчим комітетом Червоногребельської сільської ради Чечельницького району Вінницької області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем про що зроблено відповідний запис №05.

17.06.2024 року Київським районним судом м. Одеси було винесено рішення по справі №947/10486/24, яким позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Позивачка зазначає, що за час перебування у шлюбі подружжям було придбано та зареєстровано за відповідачем автомобіль Hyundai ne/f5e24 комерційний опис iONIQ 5 ідентифікаційний номер KMHKM81DPNU021619, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір синій, тип пального електроавтомобіль.

Відповідно до висновку №17/10 експертного авто товарознавчого дослідження складеного 17.10.2024 року встановлено, що середня ринкова ціна по Україні вказаного вище автомобіля, на момент проведення автотоварознавчого дослідження, в цінах на час виконання експертизи, становить 841410,00 грн. з врахуванням ПДВ.

При цьому, оскільки спірний автомобіль був придбаний у період шлюбу, то він є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 02.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання.

В судове засідання 18.06.2025 року позивачка та її представник не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, проте представник позивачки надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

У судове засідання 18.06.2025 року відповідач не з`явився, про причини відсутності суд не повідомив. Відповідач ОСОБА_2 про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повідомлення на адресу, за якою він зареєстрований, таяка повернута з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується повідомленням (накладною) кур`єрської служби та є належним повідомленням, у судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

В судове засідання 18.06.2025 року представник відповідачане з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить його особистий підпис у довідковому листі, щодо сповіщення дати та часу судового засідання, причини неявки не відомі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 07.11.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Виконавчим комітетом Червоногребельської сільської ради Чечельницького району Вінницької області було зареєстровано шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис №05 та ОСОБА_1 було змінено прізвище на ОСОБА_5 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.06.2024 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_6 » ОСОБА_7 змінено на « ОСОБА_8 ».

Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі подружжям було придбано та зареєстровано за відповідачем автомобіль Hyundai ne/f5e24 комерційний опис iONIQ 5 ідентифікаційний номер KMHKM81DPNU021619, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір синій, тип пального електроавтомобіль.

Відповідно до висновку №17/10 експертного авто товарознавчого дослідження складеного 17.10.2024 року встановлено, що середня ринкова ціна по Україні вказаного вище автомобіля, на момент проведення автотоварознавчого дослідження, в цінах на час виконання експертизи, становить 841410,00 грн. з врахуванням ПДВ.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому, суд враховує правові позиції Верховного суду з аналогічних спорів, в яких Верховний суд роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу) або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 464/7011/16-ц.

За таких обставин, судовим розглядом встановлено, що спірне майно, а саме: автомобіль марки Hyundai ne/f5e24 комерційний опис iONIQ 5 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір синій, тип пального електроавтомобіль, був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі, набуте ними за спільні кошти, тому це майно є їх спільною сумісною власністю і підлягає розподілу, оскільки кожна із сторін відповідно до ст.ст. 370,372 ЦК України має право на 1/2 частину від спільного майна, а реєстрація права власності лише за відповідачем порушує законні права та інтереси позивача як співвласника такого майна.

Таким чином, враховуючи, що автомобіль марки Hyundai ne/f5e24 комерційний опис iONIQ 5 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір синій, тип пального електроавтомобіль, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість частини автомобіля Hyundai ne/f5e24 комерційний опис iONIQ 5 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір синій, тип пального електроавтомобіль в розмірі 420705,00 грн., визнавши за відповідачем право особистої приватної власності на цей автомобіль.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4202,10 грн.

Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги .

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Ч.8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 зазначила наступне.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

КС зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу

При цьому, Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16, роз`яснила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат з надання правової допомоги представником позивача не надано жодного доказу, окрім ордеру серії ВС №1131386 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 50000,00 грн. підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 267, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Поділити спільне майно подружжя автомобіль марки Hyundai ne/f5e24 комерційний опис iONIQ 5 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір синій, тип пального електроавтомобіль.

В порядку поділу майна визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на автомобіль марки Hyundai ne/f5e24 комерційний опис iONIQ 5 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір синій, тип пального електроавтомобіль.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) вартість частини автомобіля Hyundai ne/f5e24 комерційний опис iONIQ 5 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір синій, тип пального електроавтомобіль в розмірі 420705,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 4202,10 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя В. С. Петренко