Провадження №: 2-о/755/461/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

присяжних - Компанієць О.В., Алахвердієва Шіркан І.о.,

за участі секретаря - Лазоришин А.В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , -

у с т а н о в и в:

28.06.2024 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, у якій просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявника його опікуном.

Вимоги заяви мотивовано тим, що заявник є сином ОСОБА_3 та проживає разом із ним і своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить заявнику та його батькам. Батько заявника є інвалідом 2 групи безстроково та згідно висновку лікарської комісії потребує постійного стороннього догляду. Згідно акту здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю, саме заявник здійснює постійний догляд за своїм батьком. Причиною інвалідності батька є психічне захворювання, яке призводить до обмеження життєдіяльності у спілкуванні, контролю за своєю поведінкою. ОСОБА_3 потребує медичного нагляду та лікування, а також постійного стороннього догляду. Останнім часом ОСОБА_3 не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, а тому його слід визнати недієздатним та призначити опікуна. Заявник вказує, що вже довгий час дбає про свого батька, створює для нього необхідні побутові умови, забезпечує його доглядом та лікуванням. Мати заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає разом з заявником та своїм чоловіком ОСОБА_3 , але вона є особою пенсійного віку і в силу стану здоров`я вже не може здійснювати опіку над своїм чоловіком та сама потребує сторонньої допомоги. Мати заявника не заперечує проти того аби саме син був опікуном свого батька. Заявник зазначає. що має задовільний стан здоров`я, спиртні напої та наркотичні засоби не вживає, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває. Заявник має фінансову можливість і бажання доглядати батька та бути його опікуном.

Ухвалою суду від 03.07.2024 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами окремого провадження у складі одного судді та двох присяжних.

Ухвалою суду від 11.09.2024 року доручено Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги призначити заінтересованій особі ОСОБА_3 адвоката для представлення його інтересів.

Ухвалою суду від 24.09.2024 року у справі призначено проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, витребувано необхідну для проведення експертизи медичну інформацію та зупинене провадження у справі до отримання висновку експерта.

Ухвалою суду від 01.05.2025 року відновлене провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні, а також залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_6 .

Протокольною ухвалою суду від 17.06.2025 року закрите підготовче провадження у справі та суд перейшов до судового розгляду справи по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги своєї заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснив суду, що його батько хворіє і в моменти загострення хвороби він може нанести шкоду собі та оточуючим. ОСОБА_3 може піти з дому та пропасти, що викликає необхідність розшукувати його. Заявник вказує, що постійно слідкує за прийомом батьком ліків, оскільки він хворіє на шизофренію. У даному випадку потрібне рішення суду про визнання недієздатним та призначення опікуна аби ОСОБА_3 не зміг продати майно, а крім того на теперішній час його неможливо покласти до лікарні коли це потрібне, оскільки потрібна саме його згода, якої він не надає. ОСОБА_3 хворіє із самої юності заявника, але час від час є паузи між загостреннями хвороби. Крім того, ОСОБА_3 також захворів на онкологічне захворювання і його поклали до лікарні, але він втік і заявнику довелось шукати його по всій Україні. Заявник зазначає, що кожен місяць відвідує з батьком психіатра. ОСОБА_3 час від часу перестає спати, хвороба находить хвилями, а тому його слід постійно доглядати, слідкувати за його поведінкою та прийомом ліків. Заявник проживає разом зі своїм батьком та матір`ю, працює дистанційно в ІТ-сфері, а тому має можливість виконувати функції опікуна. Коли загострень хвороби немає, ОСОБА_3 може навіть побутом займатись самостійно, але хвороба хитра і загострення з`являються раптово, при цьому мати заявника пенсіонерка і саме має незадовільний стан здоров`я, тому не може справитись з батьком. Фізично лише заявник справляється зі своїм батьком, а мати його боїться коли ОСОБА_3 агресує. Після лікування в лікарні ОСОБА_3 по кілька місяців стає як «овоч» і тоді потрібно багато сил та постійний контроль з прийняття ліків.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала заяву та суду пояснила, що її чоловік хворіє вже 27 років. З початку стаціонарне лікування допомагало, а з 2022 року стан погіршився, сама заінтересована особа не може справитись зі своїм чоловіком. Чоловік самовільно змінив замки в квартирі, потім поїхав на дачу і там сплив майно сусідів. Без наявності опікуна ОСОБА_3 навіть у лікарню покласти не можна. Крім того, у чоловіка виявлений рак 4 стадії. ОСОБА_2 вказує, що вона сама перенесла інсульт, страждає на гіпертонію, боїться свого чоловіка і не може сама з ним впоратись. Останнім часом стан ОСОБА_3 все гірший і складніший, він приймає вже дуже сильні ліки. Погіршився і психічний і фізичний стан. ОСОБА_2 вказує, що вже сама потребує допомоги, є пенсіонеркою, а тому не зможе виконувати функції опікуна, оскільки не може впоратись зі своїм чоловіком. Натомість син спокійний, надійний, має автомобіль та роботу, має матеріальний достаток і утримає своїх батьків.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що в матеріалах справи наявний висновок судово-психіатричної експертизи і подання органу опіки та піклування. Всі документи в наявності, а тому представник підтримує заяву.

Особа стосовно якої ставиться питання про визнання її недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що на теперішній час почуває себе стабільно та просить суд підтримати заяву аби опікуном був призначений його син, оскільки він любить свого сина, а син поважає батька.

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до суду не з`явився, 13.06.2025 року від представника заінтересованої особи надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Представник зазначає, що орган опіки та піклування просить задовольнити заяву ОСОБА_1 , визнати ОСОБА_3 недієздатним і призначити ОСОБА_1 опікуном недієздатного, оскільки син дійсно доглядає та піклується за своїм батьком, має з ним дружні родинні відносини, що було встановлено при особистому відвідуванні представником місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що складено відповідний акт. Крім того, ОСОБА_1 характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, медичних протипоказань немає.

Заінтересована особа ОСОБА_5 до суду не з`явилась.

Суд, вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

За наявними в матеріалах справи медичним документами ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи безстроково внаслідок психічного захворювання, діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений апатико-дисоціативний дефект, параноїдний синдром - F 20.0. ОСОБА_3 обмежений у самообслуговуванні, здатності до спілкування та контролю за своєю поведінкою (а.с. 51-16, 18-20).

За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №317 від 05.03.2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на стійкий, хронічний психічний розлад: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний перебіг, виражений апатико-дисоціативний дефект» (МКХ-10: F 20:00). ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на стійкий хронічний психічний розлад: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний перебіг, виражений апатико-дисоціативний дефект». ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом потребує встановлення над ним опіки. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Фактично за своїм психічним станом має можливість з`явитись у судове засідання, але за своїм психічним станом не може дати пояснення по суті справи (а.с. 114-119).

Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_3 недієздатним.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява в частині заявлених вимог щодо визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним підлягає задоволенню.

При визнанні особи недієздатною суд також виходить із положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України, якою передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

В рішенні у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації (абзаци перший, третій, четвертий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-які правочини. Такі дії від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.

Згідно норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також убачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, та саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена можливості самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений Главою 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 (далі - Правила).

Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Як передбачено ч. 5 ст. 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників.

Заявляючи вимогу про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить також призначити його опікуном.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник є рідним сином ОСОБА_3 і, як слідує з акту обстеження житлово побутових-умов від 24.09.2024 року, заявник та ОСОБА_3 проживають у кв. АДРЕСА_2 , яка згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 13.09.2000 року належить в рівних частинах ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (а.с. 14, 97, 17).

У вказаній квартирі також зареєстрована та проживає дружина ОСОБА_3 та мати заявника - ОСОБА_2 (а.с. 8-10, 13, 97).

Заявник має задовільний стан здоров`я, незнятої або непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, працює, має стабільний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно, неодружений (а.с. 22-30, 100, 103).

Дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_2 звернулась до органу опіки та піклування із заявами в яких зазначала, що надає свою згоду на те аби ОСОБА_1 був опікуном свого батька ОСОБА_3 , оскільки син здійснює постійний догляд зав своїм батьком, а сама ОСОБА_2 є пенсіонеркою, має значні проблеми зі здоров`ям, сама потребує сторонньої допомоги, що не дає їй змоги бути опікуном ні фізично, ні фінансово (а.с. 31, 104).

У своїй заяві до органу опіки та піклування ОСОБА_5 зазначила, що надає згоду на призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3 . ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_3 , але вже більше 15 років проживає в США, одружена та має власну сім`ю і роботу, а тому немає можливості здійснювати опіку над своїм батьком (а.с. 107-108).

Згідно Акту встановлення факту здійснення постійного догляду від 14.03.2024 року, ОСОБА_1 проживає разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 та здійснює догляд за татом ОСОБА_3 , який є інвалідом 2 групи, обмежений у здатності контролювати свою поведінку, потребує постійного стороннього догляду. Факт постійного проживання та здійснення догляду на момент складання акту підтверджено (а.с. 21).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 24.09.2024 року, кандидат в опікуни проживає разом зі своїми батьками за адресою: АДРЕСА_1 , житлово-побутові умови задовільні (а.с. 97).

Обмежень, визначених ст. 64 ЦК України щодо призначення заявника опікуном, судом не встановлено.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства по захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Відповідно до змісту подання органу опіки та піклування від 30.09.2024 року та витягу з протоколу засідання опікунської ради від 26.09.2024 року, ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання безстроково, перебуває на обліку у лікаря психіатра, страждає психічним захворюванням, не здатний захищати свої права, не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, потребує стороннього догляду, нагляду, допомоги та опіки. ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить в рівних частинних ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_1 . Житлово-побутові умови задовільні. ОСОБА_7 зареєстрований у кв. АДРЕСА_3 , але фактично проживає в кв. АДРЕСА_2 з батьком та матір`ю. Житлово-побутові умови задовільні. ОСОБА_1 неодружений, працює приватним підприємцем, співпрацює з ТОВ «Люксофт Солюшнс» на підставі контракту, за місцем роботи характеризується позитивно. Медичних протипоказань щодо призначення ОСОБА_1 опікуном над своїм батьком немає. ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості немає, в розшуку не перебуває. Мати кандидата в опікуни та дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , не заперечує проти виконання її сином функцій опікуна над власним батьком, а саме відмовляється бути опікуном, оскільки є людиною похилого віку, має поганий стан здоров`я та сама потребує сторонньої допомоги. ОСОБА_6 (сестра кандидата в опікуни) не заперечує проти здійснення її братом функцій опікуна щодо їх батька, а сама відмовляється бути опікуном, оскільки більше 15 років постійно проживає в США, одружена там та має роботу. ОСОБА_3 не зможе без опікуна самостійно здійснювати та забезпечувати свої права згідно чинного законодавства України, як наслідок буде позбавлений можливості повноцінного життя. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун та піклувальник призначаються переважно з числа осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. ОСОБА_1 має бажання та можливість дбати про свого батька ОСОБА_3 , створювати необхідні побутові умови, забезпечувати його належним доглядом та лікуванням. Орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном над його батьком ОСОБА_3 , в разі визнання останнього рішенням суду недієздатною особою (а.с. 92-95).

Враховуючи, що заявник ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_3 , проживає разом з батьком, здійснює за ним догляд, медичних протипоказань щодо призначення його опікуном не має, не знятої чи не погашеної судимості також не має, характеризується за місцем роботи позитивно, має дохід та у власності нерухоме майно, а також враховуючи особисті стосунки між сином та батьком, які є близькими родичами, беручі до уваги, що донька ОСОБА_3 - ОСОБА_5 проживає за кордоном, а дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_2 є особою пенсійного віку та має незадовільний стан здоров`я, будь-які інші особи не виявили бажання виконувати обов`язки опікуна, наведене в сукупності дає підстави вважати можливим виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна над недієздатним батьком, тому суд убачає визначені законом підстави призначити заявника опікуном над його недієздатним батьком ОСОБА_3 .

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі.

В силу положень ч. 5 ст. 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 294-300, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 39, 41, 55, 56, 58, 60, 62, 63 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Соколище, Старовижівського району, Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - визнати недієздатним.

Встановити над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опіку та призначити його опікуном - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною суд визначає протягом двох років від дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 103), витрати пов`язані з проведенням судово-психіатричної експертизи у розмірі 10300,60 грн за такими банківськими реквізитами: отримувач платежу - ДУ «ІСП МОЗ України»; код отримувача - ; розрахунковий рахунок - UA1007077; банк отримувача - ДКС України, м. Київ; призначення платежу - «оплата за експертизу ОСОБА_3 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 23.06.2025 року.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Заінтересована особа - Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (м. Київ, бул. Івана Котляревського, 1/1, );

Заінтересована особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Заінтересована особа - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Заінтересована особа/Особа стосовно якої розглянуто справу - ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя -

Присяжні -