Справа № 369/1809/25
Провадження №2/369/5542/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Скрипник О.Г.,

при секретарі судових засідань Гребенюк Н.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву відповідача ОСОБА_3 про надання строку для примирення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача - ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

26.06.2025 року відповідачем подано заяву, в якій вона просила надати строк на примирення, терміном 6 місяців.

В судовому засіданні відповідачка заяву підтримала, просила надати строк для примирення.

Позивач та його представник заперечували проти надання строку на примирення, оскільки у кожного з них вже створена на даний час нова сім`я, тому вважають, що надавати строк на примирення буде не доцільно.

Суд, заслухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши заяву, вислухавши пояснення сторін, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

Здійснення судом заходів до примирення подружжя, у тому числі надання сторонам строку на примирення, є правом суду, а не обов`язком.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.05.2019 у справі № 442/6319/16-ц та від 11.06.2019 у справі № 605/434/18.

Судом врахована позиція позивача, яка висловлена також його представником у судовому засіданні, відповідно до якої позивач наполягає на розірванні шлюбу та категорично заперечує проти надання строку на примирення, оскільки позивач довгий час з відповідачем не проживають, створив іншу сім`ю, про що відповідачка обізнана.

Суд також враховує положення ст. 56 СК України, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Важливий також є той факт, що позов про розірвання шлюбу подано позивачем ще 22.01.2025 року , однак протягом такого значного проміжку часу (близько п`яти міісяців місяців) подружжя так і не примирилось.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на відсутність з боку позивача волевиявлення щодо встановлення строку на примирення з дружиною, суд вважає, що задоволення клопотання відповідача буде суперечити ст. 24, 56 СК України, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 251, 259, 260, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_3 про надання строку на примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана СКРИПНИК