Справа № 214/6086/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 червня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Нестеренко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 214/6086/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Забуранна Анастасія Анатоліївна, про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд визнати за ним право власності на 3/32 частку квартири АДРЕСА_1 , посилаючись на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька у зв`язку з неможливістю визначити обсяг спадкового майна. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що відповідачу ОСОБА_2 , батькам позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і його сестрі ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належала трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , а отже частки у квартирі були рівними, кожного по 1/4 частки. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина у виді належної їй 1/4 частки спірної квартири. Спадкоємцями першої черги за законом були чоловік померлої ОСОБА_3 , її донька ОСОБА_5 та її син, позивач у справі ОСОБА_1 . На підставі частини 3 статті 1268 ЦК України ОСОБА_3 та ОСОБА_5 фактично прийняли спадщину, тому на підставі поданої заяви ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на 1/8 частку квартири, а ОСОБА_3 до нотаріуса не звернувся та спадкові права на належну йому 1/8 частку квартири не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 , який за життя склав заповіт, де усе своє майно заповідав ОСОБА_5 , яка на момент смерті спадкодавця проживала з ним за однією адресою та фактично прийняла спадщину. Позивач ОСОБА_1 на день смерті свого батька був непрацездатним, а отже на підставі частини 1 статті 1241 ЦК України мав право на обов`язку частку у майні померлого, тобто на половину від належної спадкодавцю 6/16 часток квартири, а саме на 3/32 частки, його сестра ОСОБА_5 за заповітом успадкувала 9/32 часток квартири. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його сестра ОСОБА_5 , після її смерті відповідач у справі, рідний син померлої ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги, звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право за спадщину за законом, однак отримав відмову у зв`язку з відсутністю можливості визначення частки померлої ОСОБА_5 у квартирі та не оформленням ним, позивачем у справі, права на обов`язкову частку у спадщині. Тому оскільки відсутність визначення часток за життя спадкодавців у праві спільної сумісної власності на квартиру позбавляє його та відповідача можливості отримати спадщину, просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 17 листопада 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено по справі підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17.11.2022 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, а саме витребувано у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Забуранної А.А. спадкову справу №65/2020 (номер у Спадковому реєстрі 66578065).

Ухвалою суду від 24 липня 2023 року відмовлено в прийнятті визнання позову відповідачем ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 24 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явилися.

У матеріалах справи міститься заяви позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи за їх відсутності: позивач на задоволенні вимог наполягає, відповідач позов визнає.

Третя особа нотаріус Забуранна А.А. письмових пояснень до суду не подала.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 01 грудня 1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 13.10.1993 № С6632, ОСОБА_3 , та членам його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9, 10 копії свідоцтва, довідки).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а.с. 13 копія свідоцтва).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 (а.с. 16 копія свідоцтва).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 (а.с. 21 копія свідоцтва).

Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Частина перша статті 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно витребуваної на виконання вимог ухвали суду копії спадкової справи № 65/2020, відкритої після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Забуранної А.А. відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 21/32 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 його матері ОСОБА_5 у зв`язку з неможливістю визначити обсяг спадкового майна. Роз`яснено ОСОБА_2 можливість визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру у судовому порядку (а.с. 134 копія постанови).

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (частини 1-3 статті 372 ЦК України).

Пунктом 12 Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування 30.05.2008 N 7 роз`яснено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Верховний Суд неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування (постанови від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20) 28 липня 2021 року у справі № 346/5216/18 (провадження № 61-3050св21), 28 липня 2021 року у справі № 148/2418/15 (провадження № 61-5860св21).

Так, згідно наданих до суду письмових доказів, право власності на квартиру по АДРЕСА_2 належало на праві спільної сумісної власності чотирьом власникам, частки яких були не виділені, але рівними, тобто по 1/4 частці за кожним.

На виконання ухвали суду від 14 листопада 2024 року, до суду надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За матеріалами наданих суду спадкових справ на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , після її смерті до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлої ОСОБА_5 , де 13 жовтня 2016 року ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/8 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право на спадщину на іншу 1/8 частку квартири ще не видано (а.с. 15 копія свідоцтва).

Станом на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , за місцем відкриття спадщини були зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 на належну їй за життя 1/4 частку квартири, було два спадкоємці чоловік та донька.

Отже ОСОБА_5 на підставі поданої до нотаріуса заяви прийняла спадщину після смерті матері у розмірі 1/8 частки, що підтверджується копією свідоцтва, що загалом складає 1/8 + 1/4 = 3/8 частки квартири, які належали їй на час відкриття спадщини після смерті матері.

ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_4 на підставі частини 3 статті 1268 ЦК України у розмірі 1/8 частки, що загалом складає 1/8 + 1/4 = 3/8 частки квартири, які належали йому на час відкриття спадщини після смерті дружини.

За матеріалами спадкової справи № 200/2016 (а.с. 161-212), до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , після його смерті до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулись син померлого ОСОБА_1 та донька померлого ОСОБА_5 .

За життя спадкодавець ОСОБА_3 склав заповіт від 18 грудня 2015 року, яким усе своє майно заповідав ОСОБА_5 .

Разом з тим, частиною першою статті 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки після смерті ОСОБА_3 його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були спадкоємцями першої черги за законом в рівних долях, а отже позивач ОСОБА_1 , будучи непрацездатним (за віком) на час відкриття спадщини після смерті батька, мав право на обов`язкову частку у спадщині у розмірі половини від належної ОСОБА_7 3/8 часток спірної квартири, то повинен був успадкувати 3/16 частки квартири (3/8 : 2 = 3/16).

Решта 3/16 частки квартири після смерті батька ОСОБА_3 мала успадкувати його донька ОСОБА_5 (3/8 : 2 = 3/16).

Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 нікому не видані.

Таким чином, у ОСОБА_5 , за умови у тому числі оформлення спадкових прав після смерті батька, були у власності 9/16 часток виходячи з розрахунку: 1/4 (належна їй на праві приватної власності) + 1/8 (успадкована частка після смерті матері) + 3/16 (належна до спадкування частка після смерті батька) = 9/16, а ОСОБА_1 повинен був успадкувати 3/16 частки квартири (обов`язкова частка після смерті батька у розмірі частки від спадкової маси).

У статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі Реєстр) автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З наведеного вбачається, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, про що також викладено у постанові Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 910/3191/20.

Так, з відомостей ЄДРСР убачається, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року у справі № 214/7613/21 (провадження № 2/214/1662/23) позов ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 9/16 частки нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 . Відмовлено у задоволенні іншої частини вимог.

Рішення не оскаржено, набрало законної сили 19.01.2024 та згідно частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, за ОСОБА_2 рішенням суду визнано право власності на 9/16 частки квартири, на підставі свідоцтва про право власності відповідачу належна 1/4 частка квартири, позивач ОСОБА_1 має право власності на обов`язкову частку після смерті батька у розмірі 3/16 частки, що разом складає: 3/16+9/16 = 12/16 = 3/4 + 1/4 = 4/4 = 1

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Ураховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог.

Згідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки вимога про відшкодування витрат позивачем не заявлялась, вони покладаються на нього.

Керуючись ст. ст. 368, 370 ЦК України, ст..ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 3/16 частки нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 .

Відмовити у задоволенні іншої частини вимог.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. . Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Забуранна Анастасія Анатоліївна, робочу місце за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя Н.В. Чернова