печерський районний суд міста києва
Пр. № 2-1421/25
22 травня 2025 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Соколова О.М.,
при секретарі судових засідань - Колесник А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з рухомого майна,-
Грушовець Аліна Сергіївна в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з рухомого майна.
У обґрунтування позову вказано, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна в реєстрі міститься запис про обтяження за №15374783 від 04.06.2015 року, на підставі постанови №42008706 від 26.05.2015 Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, державного реєстратора Зезеки Оксани Віталіївни (Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, м. Київ) відповідно до якого внесено обтяження у вигляді арешту рухомого майна. Термін дії обтяження у вигляді арешту рухомого майна яке належить гр. ОСОБА_1 сплив 04.06.2020 року, але таке обтяження продовжує створювати перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Крім того, у витязі з Державного реєстру обтяжень рухомого майна зазначено, що запис втратив чинність по завершенню п`ятирічного терміну зберігання.
Розуміючи той факт, що виконавча справа уже знищена, у зв`язку з тим, що закінчився термін зберігання, а також враховуючи те, що встановити підстави накладання арешту не виявляється можливим, оскільки виконавчі провадження та журнали реєстрації виконавчих проваджень, на даний час знищені та враховуючи те, що вказані заборони були внесені до реєстру в 2015 році з терміном до 04.06.2020 року існує необхідність скасувати заборону відчуження об`єктів рухомого майна, реєстраційний номер обтяження №15374783 від 04.06.2015 року здійсненого на підставі постанови №42008706 від 26.05.2015 року Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва внесені реєстратором Зезекою О.В. (Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, м. Київ), у вигляді арешту нерухомого майна (невизначене майно, все майно).
Відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2 .
04.10.2021 року відповідно до розпорядження № 340 від 04.10.2021 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, у зв`язку з смертю судді ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду м.Києва Соколову О.М.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.01.2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
12.12.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення.
У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Окрім цього, суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні «Чірікоста і Віола проти Італії», у якому визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.
Станом на день розгляду справи будь-яких заяв від сторони позивача до суду не надходило.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Окрім цього, до суду від відповідача не було подано жодних документів на спростування доводів позивача.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.
Матеріалами справи встановлено, що Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Печерський відділ ДВС м. Київ) в рамках виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 42008706 від 26.05.2015 року.
Згідно вказаної постанови було накладено арешт на все рухоме майно, що належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .
Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна в реєстрі міститься запис про обтяження за №15374783 від 04.06.2015 року, на підставі постанови №42008706 від 26.05.2015 Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, державного реєстратора Зезеки Оксани Віталіївни (Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, м. Київ) відповідно до якого внесено обтяження у вигляді арешту рухомого майна. Термін дії обтяження у вигляді арешту рухомого майна яке належить ОСОБА_1 сплив 04.06.2020 року. Крім того, у витязі з Державного реєстру обтяжень рухомого майна зазначено, що запис втратив чинність по завершенню п`ятирічного терміну зберігання.
Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, керуючись п.7 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем було винесено 26.12.2016 року.
Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008 р. Міністерством юстиції України, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів становить три роки, після чого вони підлягають знищенню (п.9.10).
За інформацію, наданою працівниками Печерського відділу ДВС м. Київ, виконавче провадження, відкрите на підставі постанови №42008706 від 26.05.2015 року знищено у 2019 році, а тому отримати будь яку інформацію чи документи щодо даного виконавчого провадження немає жодної можливості.
29.09.2020 року позивач письмово звернувся до Печерського відділу ДВС м. Києва із заявою про зняття арешту з майна боржника.
У зв`язку з відсутністю відповіді на вищевказану заяву, 20.10.2020 року, до Печерського відділу ДВС м. Києва представником позивача було подано адвокатський запит щодо отримання інформації про стан розгляду заяви.
26.10.2020 року Печерським відділом ДВС м. Києва надано відповідь, що відповідно до ч.1ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту крім цього, повідомлено, що відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання до архіву становить три роки, у зв`язку з чим, надати більш детальну інформацію не виявляється можливим.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».
Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), і який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.
Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.
Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (далі - «Інструкція №512/5»), у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).
Згідно з приписами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.
У разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.
У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статтей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії).
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.03.2020 р. дійшов висновку, що не зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачу є протиправною бездіяльністю органу Державної виконавчої служби, і порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно з ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 280-282, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з рухомого майна - задовольнити.
Зняти арешт накладений на автомобілі ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , марки MITSUBISHI модель PAJERO WQ, 2007 року випуску, об`єм двигуна 3800 кубічних сантиметрів, номер шасі НОМЕР_2 , днз НОМЕР_3 , колір чорний та марки SUZUKI модель NEW GRAND VITARA, об`єм двигуна 1995 кубічних сантиметрів, номер шасі НОМЕР_4 , ДНЗ НОМЕР_5 колір чорний.
Зобов`язати уповноважених осіб Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з усього рухомого майна ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , який було накладено на підставі постанови № 42008706 від 26.05.2015 року Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), винесену на підставі виконавчого листа № 2-2848/2013 від 30.01.2014 року.
Стягнути з Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1816,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Суддя О.М.Соколов