справа № 619/6057/23
провадження № 2-п/619/24/25
УХВАЛА

іменем України

26 червня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 .

Суть питання, що вирішується ухвалою.

20 грудня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гупала Р.М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором позики № 03/03/20-05 від 03.03.2020 з додатковою угодою № 6 від 06.03.2023 у сумі 337 870,00 грн.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19 березня 2024 року позов задоволено повністю.

10 червня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Головченко Е.А. про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та скасування заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 березня 2024 року.

17 червня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гупал Р.М. надав до суду через систему «Електронний суд» заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких зазначив, що вважає заяву про перегляд заочного рішення такою, що не підлягає задоволенню.

25 червня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Головченко Е.А. через систему «Електронний суд» надала до суду пояснення щодо заперечень на заяву про перегляд заочного рішення.

У судове засідання відповідач та її представник адвокат Головченко Е.А. не з`явилися, у поданих до суду через систему «Електронний суд» поясненнях щодо заперечень на заяву про перегляд заочного рішення представник відповідача просила розглядати заяву про перегляд заочного рішення за відсутності ОСОБА_2 та її представника.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гупал Р.М. не з`явилися, представник відповідача через систему «Електронний суд» подав до суду заяву, в якій просить розглядати заява про перегляд заочного рішення без участі позивача та її представника.

Згідно ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається у судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Суд дійшов висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (чч. 3, 4 ст. 284 ЦПК України).

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Водночас норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

Частину другу статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається ex officio.

Отже, зміст статей 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у статтях 126, 127 цього Кодексу.

У постанові від 12 червня 2024 року по справі № 756/11081/20 Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16, навела такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Отже, відповідно до приписів статті 127 ЦПК України суд першої інстанції наділений повноваженнями залишити заяву про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав пропуску відповідачем строку на звернення до суду та відсутності передумов для його поновлення судом. Водночас суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті. Правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

У пунктах 71, 76, 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 зазначено, що: «відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

З огляду на матеріали цивільної справи, 19 березня 2024 року було ухвалене заочне рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 337 870,00 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 3378,70 грн, а також судові витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 56 567,00 грн.

В даному рішенні відповідачу роз`яснено порядок та строки подачі заяви про перегляд заочного рішення, а саме: що заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне судове рішення було складено 21 березня 2024 року.

Відповідно до супровідного листа № 619/6057/23/7022/2024 від 21.03.2024 відповідачу ОСОБА_2 рекомендованою кореспонденцією на адресу зареєстрованого її місця проживання ( АДРЕСА_1 ), судом була направлена копія заочного рішення від 19.03.2024.

З огляду на рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, копія рішення була отримана 03.04.2024.

Разом з тим, із заявою про перегляд заочного рішення представник відповідача адвокат Головченко Е.А. звернулася лише 10 червня 2025 року, тобто зі значним пропуском установленого в частині другій статті 284 ЦПК України строку.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 19 березня 2024 року, представник відповідача адвокат Головченко Е.А. посилалася на те, що ОСОБА_2 у день проголошення судового рішення його не отримала, а з повним текстом судового рішення ознайомилася через свого представника, адвоката Головченко Е.Л. 02.06.2025 шляхом надання адвокату доступу до матеріалів справи через підсистему «Електронний суд», на підставі поданої 30.05.2025 заяви про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП/код ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи). Поважною причиною вчасного неотримання судового рішення є вимушене перебування ОСОБА_2 за кордоном. Вказала, що відповідач з 28.06.2023 і по сьогоднішній день проживає за межами України, що підтверджується копією паспорту для виїзду за кордон і копією угоди про надання тимчасового житла. З причин триваючих активних бойових дій, відповідач на територію України не поверталась, поштову кореспонденцію не отримувала та взагалі не була обізнана про існуюче судове провадження, що є поважною причиною пропуску процесуальних строків. Зазначає, що з урахуванням положень статті 284 ЦПК України, строк на подання заяви про перегляд заочного рішення підлягає поновленню, якщо заява буде подана протягом двадцяти днів з дня ознайомлення з повним текстом судового рішення, тобто, до 23.06.2025. Оскільки повний текст заочного рішення відповідачу вручено не було, а зі змістом судового рішення відповідач фактично ознайомилася 02.06.2025 під час ознайомлення свого представника з матеріалами справи через підсистему «Електронний суд», відповідач не мала об`єктивної можливості звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення у встановлені цивільним процесуальним законодавством України строки, у зв`язку з чим просить суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач вважає зазначене підставою для скасування судом заочного рішення від 19 березня 2024 року по справі № 619/6057/23.

Надаючи оцінку наданим представником відповідача доказам для доведення викладених у заяві про поновлення строку доводів, суд зазначає таке.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

У питаннях оцінки поважності причин пропуску процесуального строку на оскарження як підстави для його поновлення суд враховує критерії, сформовані у практиці ЄСПЛ, а саме: тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин; при цьому заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (справа «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії», пункт 109 ).

Усталеним у практиці ЄСПЛ є підхід щодо врахування таких обставин при оцінці поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийняті рішень про його поновлення: 1) складність справи, тобто обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі.

З огляду на сформовані критерії суд зазначає, що за обставинами цієї справи при вирішенні питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення підлягає оцінці, зокрема, процесуальна поведінка відповідача під час розгляду справи в суді, а також її дії після отримання інформації про постановлене рішення.

Щодо підстав зазначених в заяві про перегляд заочного рішення від 10.06.2025, а також у поясненнях щодо заперечень на заяву про перегляд заочного рішення, тобто з 28.06.2023 перебування, реєстрація та постійне проживання відповідача за межами України, а саме фізичну відсутність за адресою, на яку надсилалася поштова кореспонденція, відповідач не мала можливості отримувати а тому, не була обізнана про наявність відкритої судової справи проти неї, в також те, що матеріали справи не містять інформації про вручення ОСОБА_2 повного заочного рішення суду раніше, ніж дата ознайомлення адвоката Головченко Е.А. з матеріалами справи, спростовуються наявним в матеріалах справи повідомленням про отримання поштової кореспонденції, а саме, копії рішення суду, з її підписом.

Отже, ОСОБА_2 була достеменно обізнана про існування в суді цивільної справи № 619/6057/23, в якій вона є відповідачем, та ухвалене у ній судове рішення, а тому суд піддає сумніву об`єктивну неможливість відповідача подати заяву про перегляд заочного рішення раніше 10.06.2025.

Тому твердження представника відповідача про те, що поважною причиною вчасного неотримання судового рішення є вимушене перебування ОСОБА_2 за кордоном, не може свідчити про поважність пропуску строку на подання заяви про його перегляд.

Більше того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що перебування відповідача за межами країни не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення в межах встановленого законодавством строку. Таким чином, зазначені обставини є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

А відтак суд дійшов висновку, що заявлені представником відповідача підстави для поновлення строку є необґрунтованим та безпідставним. А тому таке, на думку суду, до задоволення не підлягають.

Ураховуючи вищенаведене, те, що представником відповідача заяву про перегляд заочного рішення подано з пропуском процесуального строку, встановленого законом та судом не встановлено поважності пропуску такого, вважаю за необхідне заяву про перегляд заочного рішення залишити без розгляду.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями12, 127 258-260, 287, 288, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Головченко Е.А. про перегляд заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 березня 2024 року по справі № 619/6057/23 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26 червня 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок