Справа №295/6642/25
УХВАЛА

25.06.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу

про стягнення з ОСОБА_1

заборгованості за надані послуги,

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду із заявою, у якій просить видати судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 20129,90 грн.

У заяві про видачу судового наказу заявник вказує, що звертається до суду з вимогою про стягнення боргу з ОСОБА_1 за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 20129,90 грн, яка складається з суми основного боргу.

Відповідно до розрахунку боргу, боржником не було оплачено природний газ, поставлений йому заявником за період з 01.05.2022 по 30.04.2025 на загальну суму 20129,90 грн.

При вирішенні питання про можливість видати судовий наказ, суддя приходить наступного висновку.

За приписами п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Як вбачається з відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, які додані заявником до заяви, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності, розмір частки 3/4.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У силу статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23.12.2012, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 є співвласником квартира за адресою: АДРЕСА_1 , та йому належить 3/4 частка квартири, він зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності.

Разом з тим, заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за надані послуги лише з одного співвласника, та із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів не вбачається, що заборгованість в сумі 20129,90 грн, які заявник просить стягнути з ОСОБА_1 , нарахована відповідно до його частки у праві спільної часткової власності.

Отже, зі змісту заяви про видачу судового наказу не вбачається, що вимога, яка заявлена ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», має безспірний характер, та до заяви не додано доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості в сумі 20129,90 грн.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

За таких обставин, оскільки заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, не підтверджена належними доказами, суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу за даною заявою.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 165, 166 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.А. Воробйова