Суддя Саркісян О. А.
Справа № 644/2403/25
Провадження № 2-о/644/103/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Саркісян О.А.,

за участю секретаря Мухіна Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу №644/2403/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської Ради, про встановлення юридичного факту приналежності документа, -

у с т а н о в и в:

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту приналежності документа, в якій просить суд втановити факт належності разом з її родиною, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Баткен Баткенського району Ошської області Республіки Киргизстан правовстановлюючого документа свідоцтва про право спільної сумісної вланості на житло двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1 , виданого Органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський домобудівний комбінат №1» згідно з наказом №352 від 10 червня 1999 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.06.1999 Органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський домобудівний комбінат №1» видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на житло - двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1 згідно з наказом по органу приватизації ВАТ «ДБК№1» №352 на родину: чоловіка ОСОБА_2 , заявницю ОСОБА_1 , дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . У зазначеному свідоцтві право власності зареєстровано та записано у реєстрову книгу за №В-48108 за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . У лютому 2025 вони із чоловіком звернулись до державної нотаріальної контори для складання заповіту один на одного і нотаріус звернула не невідповідність у свідоцтві про приватизацію квартири по батькові заявниці, а саме у паспорті « ОСОБА_6 » та у свідоцтві про приватизацію « ОСОБА_7 ».Через існування помилки у по батькові заявниці у свідоцтві про приватизацію вони не вправі з чоловіком оформити заповіт один на одного. Іншим шляхом, крім звернення до суду, усунути ці розбіжності не видається можливим.

Ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 24.03.2025 відкрито провадження по зазначеній справі, розгляд справи проводити в порядку окремого провадження.

Заявниця надала, через канцелярію суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі.

Заінтересована особа - Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської Ради, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Як убачається з к. паспорту серія НОМЕР_1 , який виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області у грудні 1998 року, заявниці був виданий паспорт громадянина України, в якому її прізвище, ім`я та по батькові зазначені як ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження с. Баткен, Баткінського району, Ошської області.

03 березня 1984 заявниця уклала шлюб з ОСОБА_2 , прізвище подружжя чоловіка ОСОБА_8 , дружини ОСОБА_8 , про що видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу, викладене російською мовою.

У відповідності до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 11.03.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Зі змісту свідоцтва про право власності від 10 червня 1999 яке видане Органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський домобудівний комбінат №1» на квартиру АДРЕСА_1 , убачається, що власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної, спільної сумісною власності дійсно є гр. ОСОБА_2 , та члени його сім`ї: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у ній зазначено по батькові заявниці « ОСОБА_7 ».

Виконуючи приписи ч.4 ст.264 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним заявником щодо наявності підстав для задоволення заявленої нею вимоги, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

За змістом п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові якої, що зазначені в документі - не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Згідно роз`яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», - визначено можливість встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у свідоцтві про право власноті на житло. Заявниця не несе відповідальності за заповнення свідоцтва про право власності на житло, оскільки записи у свідоцтво про право власності на житло вносяться відповідальним працівником підприємства, у даному випадку Органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський домобудівний комбінат №1», а не особисто нею.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмовими доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що встановлення факту належності зазначеного в заяві правовстановлюючого документу заявниці має юридичне значення, оскільки від даного факту залежить оформлення особистих, майнових прав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмовими доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується заява ОСОБА_1 , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення вимоги ОСОБА_1 та встановлення факту належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Баткен Баткенського району Ошської області Республіки Киргизстан правовстановлюючого документа свідоцтва про право спільної сумісної вланості на житло двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1 , виданого Органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський домобудівний комбінат №1» згідно з наказом №352 від 10 червня 1999 року.

Судом встановлено, що заявником при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, судові витрати у виді сплаченого заявником судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської Ради, про встановлення юридичного факту приналежності документа - задовольнити.

Установити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Баткен Баткенського району Ошської області правовстановлюючого документа свідоцтва про право спільної сумісної власності на житло від 10 червня 1999 року двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1 , виданого Органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський домобудівний комбінат №1», свідоцтво видане згідно з наказом по органу приватизації ВАТ «ДБК-№1» №352 від 9 червня 1999 року, зареєстровано у реєстровій книзі за №352.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Інформація про сторони:

Заявниця: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Заінтересована особа: Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської Ради (місцезнаходження: м. Харків, майдан Павлівський, 4, ).

Суддя: О.А. Саркісян