Справа № 196/447/25
№ провадження 2/196/315/2025
УХВАЛА

25.06.2025 с-ще Царичанка

Царичанський? ? районний? ? суд Дніпропетровської області? ? у складі:

головуючого судді:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Костюкова Д.Г.,

за участю секретаря судового засідання: Дорошенко В.В.,

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? представника позивачки:? ? ? ? ? ? адвоката Мартем`янової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції в залі суду в с-щі Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Царичанського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.

10 червня 2025 року через канцелярію суду надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі. В обґрунтування клопотання зазначив, що на даний час він проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 , що позбавляє його можливості підготувати заперечення щодо позову або подати зустрічну позовну заяву, а також надавати до суду докази та приймати особисто участь у судових засіданнях, у зв`язку з чим просить відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України зупинити провадження у справі та розгляд клопотання провести у його відсутність.

11 червня 2025 року через систему "Електронний суд" від представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Мартем`янової Ю.М. надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, в яких представник просила відмовити у задоволенні клопотання відповідача, посилаючись на наступні обставини. В жодній із довідок, наданих відповідачем на підтвердження його неможливості брати участь у розгляді справи, не зазначено відомостей про те, що ВЧ НОМЕР_1 , в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан. При цьому, дане клопотання? ? відповідач направив поштою 10.06.2025 о 09.50 год. з поштового відділення №51000, яке розташоване в смт Царичанка. Копію позовної заяви позивач також отримав особисто, що підтверджується перевіркою трек-номеру поштового відправлення, а також клопотання про її участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідачем було отримане особисто. У травні цього року відповідач приїжджав до позивачки у двір разом з новим власником спірного автомобіля, де вони оглядали транспортний засіб. Крім того, позивачці стало відомо про те, що відповідач у липні буде перебувати у відпустці, а тому матиме можливість приймати участь у розгляді справи. Зазначене свідчить про те, що відповідач має реальну можливість приймати участь у розгляді справи, а подане ним клопотання про зупинення провадження у справі спрямоване лише на затягування розгляду справи і уникнення стягнення з нього грошової компенсації на користь позивача.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Мартем`янова Ю.М. в судовому засіданні вважала клопотання відповідача безпідставним та прохала у задоволенні клопотання відмовити, з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши доводи представника позивачки, дослідивши клопотання про зупинення провадження у справі, приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 ч. 4 ст. 10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Пунктом 2 частини 1 ст. 251, ст. 253 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Провадження у справі вищезазначених випадках зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Вказана норма є імперативною. Її суть зводиться до того, що учасник справи (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) на час розгляду справи в суді виконує конституційний обов`язок захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, передбачений ст. 65 Основного Закону та у зв`язку з цим не може реалізувати свої процесуальні права та нести процесуальні обов`язки.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан о 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

Пункт 2 зазначеного Указу без будь-яких територіальних обмежень у межах України встановлює обов`язок військовому командуванню разом з військовими адміністраціями, органами виконавчої влади, правоохоронними органами та за участю органів місцевого самоврядування запроваджувати і здійснювати передбачені Законом про правовий режим воєнного стану заходи правового режиму воєнного стану, реалізовувати повноваження, необхідні для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389- VIII (далі - Закон №389-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону № 389-VIII визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Згідно частини другої статті 1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Відповідно до частини третьої статті 6-1 Закону України «Про Національну гвардію України» з введенням воєнного стану Національна гвардія України для виконання завдань з оборони держави приводиться в готовність до виконання завдань за призначенням і підпорядковується Головнокомандувачу Збройних Сил України, крім військових частин (підрозділів), які здійснюють конвоювання та охорону дипломатичних представництв.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони (частина перша статті 2 Закону "Про оборону України").

Введення на території всієї України Указом воєнного стану для забезпечення відсічі та стримування агресії російської федерації, зокрема можливостями ЗСУ, передбачає, що настає особливий період під час якого, у тому числі здійснюється мобілізація, що має забезпечувати готовність, у тому числі всього складу ЗСУ, до ефективного здійснення цього завдання. У зв`язку з цим відповідно до прямого змісту наведених норм ЗСУ з оголошенням Указом воєнного стану на всій території України починає функціонувати на всій території України в умовах особливого періоду, який передбачає переведення ЗСУ у повному складі на території усієї України на воєнний стан, зокрема організацію і штат воєнного часу. Відповідно, будь-який військовослужбовець в Україні, мобілізований до ЗСУ, який здійснює військову службу у конкретній військовій частині під час воєнного стану, введеного Указом, є таким, що перебуває у штаті воєнного часу ЗСУ, які переведені на воєнний стан.

Залучення військовослужбовця, який проходить військову службу у лавах ЗСУ, до бойових дій у певному районі таких дій є результатом виконання зазначеної функції ЗСУ та наслідком введення воєнного стану, запровадження особливого періоду та результатів мобілізації. Однак воно не визначає переведення ані військовослужбовця, ані частини, у якій він служить, ЗСУ загалом на організацію і штат воєнного часу, на воєнний стан, бо є наслідком, а не першопричиною у цьому контексті.

Таким чином, відповідно до вищевказаних нормативних актів факт переведення ЗСУ та всіх без виключення підрозділів, які їм підпорядковуються, на воєнний стан є загальновідомим та не потребує доказування.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається ззаписів у військовому квитку серія НОМЕР_2 , 08.03.2022 р. на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_3 призваний до лав Збройних Сил України ( а.с. 82-83).

Відповідно до довідки начальника відділення кадрової роботи секції персоналу штабу ВЧ НОМЕР_1 від 16.05.2025 №2692 ОСОБА_4 дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14.09.2023 по теперішній час (а.с.81).

Як вбачається з дослідженої довідки військової частини НОМЕР_3 від 16.05.2025 №1116 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, солдат ОСОБА_2 в період з 25.03.2024 по 09.11.2024, з 20.11.2024 по 16.05.2025, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в с.Серебрянка Донецької області, с.Липці Харківської області, підстава: Журнал бойових дій НОМЕР_4 батальйону оперативного призначення НОМЕР_5 бригади оперативного призначення НГУ, обліковий №179 дск від 22.11.2023, накази командира в/ч НОМЕР_1 (а.с.80).

Суд зауважує, що з урахуванням публічності судового розгляду надмірна деталізація виконуваних військовослужбовцями бойових завдань у наданих суду документах може становити загрозу розголошення інформації, що шкодить обороноздатності держави та національній безпеці.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на теперішній час перебуває у складі Збройних Сил України, які переведені на воєнний стан та виконує бойові завдання безпосередньо у зоні бойових дій, що є безумовною підставою для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

При цьому судом враховується бажання відповідача ОСОБА_2 брати особисту участь у розгляді даної справи з метою захисту його майнових прав, а також необхідність належного забезпечення його процесуальних прав, зокрема витребування та відшукання доказів, що відповідач об`єктивно позбавлений можливості здійснити з огляду на його безпосередню участь у виконанні службових обов`язків у складі Збройних Сил України для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії держави-терориста.

Судом також враховані правові висновки викладені у судових рішеннях Верховного Суду від 30.04.2025 у справі №759/2665/23, від 14.02.2025 у справі №405/1261/24, від 29.11.2023 у справі № 466/5393/22, від 29.02.2024 у справі № 149/9/23, від 24.05.2023 у справі №910/5241/20, 05.06.2024 у справі №317/3364/21, від 19.06.2024 у справі №490/1923/23, від 04.07.2023 у справі №359/7297/22, від 25.07.2024 у справі № 852/2а-2/24.

Суд не бере до уваги заперечення представника позивачки проти зупинення провадження, оскільки вони не спростовують висновків суду та імперативних вимог ст.251 ЦПК України.? ?

Керуючись ст.ст. 251, 260, 353 ЦПК України, суд, -? ? ?

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі - задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майнадо припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Зобов`язати відповідача ОСОБА_2 негайно повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ст. 125 ЦПК України зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків. З дня відновлення провадження перебіг процесуальних строків продовжується.

Згідно ст. 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується зі стадії, на якій його було зупинено.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 30 червня 2025 року.

? Суддя? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Д.Г. Костюков