Справа № 365/40/25
Номер провадження: 2/365/143/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 червня 2025 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Хижного Р.В.

за участю

секретаря судового засідання Середи Н.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти у розмір 66920,00 грн у рахунок повернення боргу за договором позики № б/н від 30.08.2023 та розпискою від 30.08.2023; пеню у розмірі 213474,80 грн; штраф у розмірі 66920,00 грн; відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 29243,12 грн; інфляційні втрати у розмірі 6467,92 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що 30.08.2023 позивач надав відповідачу ОСОБА_1 позику у розмірі 66920,00 грн, що підтверджується договором позики № б/н від 30.08.2023 та розпискою від 30.08.2023. Час повернення позики визначено 29.02.2024. Починаючи з березня 2024 року позивач постійно в усній формі вимагав повернення боргу, але відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, боргу не повернув. 16.12.2024 позивач направив відповідачу письмову вимогу про повернення боргу у повному обсязі, яку відповідач проігнорував. Відтак позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Положеннями договору позики встановлена відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Так, п. 6 Договору встановлено, що у разі прострочення повернення позики, на неповернуту частину позики нараховується пеня у розмірі 1 % від суми неповернутих коштів за кожен день прострочення повернення, а в разі прострочення повернення позики (або її частини) більш ніж на 15 днів позичальник додатково сплачує на користь позикодавця штраф у розмірі 100 % від суми неповернутих коштів. Нарахування штрафу не припиняє нарахування пені, яка нараховується до моменту повного повернення суми позики. Таким чином, відповідач повинен сплатити за період з 01.03.2024 по 13.01.2025 (день подання позову) пеню у розмірі 213474,80 грн та штраф у розмірі 66920,00 грн. Крім того, відповідно до п. 7 Договору визначено, що у разі прострочення повернення позики на неповернуту частину суми позики нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 50 % річних. Нарахування починається з першого дня прострочення і відбувається до дня повного повернення суми позики. Таким чином, відповідач повинен сплатити за період з 01.03.2024 по 13.01.2025 (день подання позову) відсотки за користування чужими грошима у розмірі 29243,12 грн. Також відповідач повинен сплатити за період з 01.03.2024 по 13.01.2025 (день подання позову) інфляційні втрати у розмірі 6467,92 грн.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 17 січня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та встановлено відповідні строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 14 квітня 2025 року за заявою позивача забезпечено позов шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу ОСОБА_1 в межах ціни позову 383025,84 грн.

Ухвалою від 14 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Відповідач ОСОБА_1 правом на подачу відзиву не скористався. Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 не з`явились. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав. Відповідач пояснив, що дійсно укладав договір позики 30.08.2023. Розписка підписана ним власноруч. Кошти у розмірі 66920,00 грн він дійсно отримував. Відповідач вважав, що оскільки він є працівником на підприємстві позивача, то борг вираховується з нього автоматично. Не погоджується із пенею та штрафом.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини, та дійшов наступних висновків.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

У постанові Верховного Суду від 08 квітня 2021 року у справі № 500/1755/17 визначено, що цивільний кодекс України не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається право підтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин. У разі якщо складається боргова розписка, це є доказом факту отримання грошових коштів, а тому аргументація, що договір позики не є укладеним через відсутність факту передання грошових коштів за умови недоведеності протилежного, не відповідає нормам законодавства України. В цивільному праві при аналізі правової природи розписки у позикових відносинах йдеться про те, що розписка є замінником письмової форми правочину, яка свідчить про додержання вимоги закону про письмову форму правочину.

Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає про отримання коштів, скріплює її своїм підписом, така розписка свідчить про реальний характер договору позики. У назві боргової розписки не обов`язково зазначати слово «позика», адже ключовим є зміст цього документа. Отже, письмове застереження про завершену дію передання коштів позичальнику, що міститься в тексті договору, не тільки засвідчує факт такого передання, а і є моментом виникнення зобов`язання за реальним договором позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до статті 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно із частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно з вимогами статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

30.08.2023 між позивачем ОСОБА_2 (позикодавець) та відповідачем ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір позики № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав позику у розмір 66920,00 грн. На підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів відповідачем складено власноручну розписку від 30.08.2023. Час повернення позики визначено 29.02.2024 (а.с. 8,9 копії договору та розписки).

Аналізуючи долучену до матеріалів справи розписку, судом встановлено, що розписка написана власноручно позичальником відповідачем ОСОБА_1 , тобто факт укладення договору і отримання позичальником коштів за договором підтверджено належним письмовим доказом.

Відтак, суд вважає доведеним факт укладення договору позики і факт передання коштів позичальнику на вказаних у розписці умовах, тобто виконання позивачем умов договору.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не оспорював факту складення ним власноручної розписки від 30.08.2023 року, отримання грошових коштів у позику у розмірі 66920,00 грн, а також невиконання ним своїх зобов`язань за договором позики.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, а саме не повернув позикодавцю позичені у нього кошти у сумі і у строк, визначений договором позики.

Посилання відповідача в судовому засіданні на те, що сплатити борг він не має можливості, суд не приймає до уваги, оскільки неможливість виконання грошового зобов`язання не звільняє від відповідальності.

Враховуючи, що судом встановлено факт укладення між сторонами договору позики, а також неповернення відповідачем суми позики у визначений договором строк, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за розпискою у розмірі 66920,00 грн.

Згідно статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Договором позики визначено, що у разі прострочення повернення позики на неповернуту частину суми позики нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 50 % річних. Нарахування починається з першого дня прострочення і відбувається до дня повного повернення суми позики (п. 7). За розрахунками позивача, відповідач повинен сплатити за період з 01.03.2024 по 13.01.2025 (день подання позову) відсотки за користування чужими грошима у розмірі 29243,12 грн. Суд погоджується із обовязком відповідача сплати відсотки за користування чужими грошима, а також із розрахунком таких відсотків, проведеним позивачем. Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування чужими грошима у розмірі 29243,12 грн.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено та на час розгляду справи триває.

Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вказані положення набрали чинності 17.03.2022 року.

Розписка складена 30.08.2023, тобто в період воєнного стану та після того, як вказані положення набрали чинності.

В даному випадку нарахування позивачем пені, штрафу та індексу інфляції суперечать наведеним нормам чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 1 % від суми неповернутих коштів за кожен день прострочення повернення у розмірі 213474,80 грн, штрафу у розмірі 100 % від суми неповернутих коштів за період прострочення понад 15 днів у розмірі 66920,00 грн та інфляційних втрат у розмірі 6467,92 грн не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини сьомої статті 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З огляду на часткове задоволення позову, суд продовжує дію заходу забезпечення - арешту на майно, що належить відповідачу ОСОБА_1 , накладеного згідно ухвали суду від 14.04.2025, протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно статті 5 Закону України "Про судовий збір" як потерпілий від аварії на ЧАЕС ІІ категорії, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 та користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 207, 512, 514, 526, 530, 610, 611, 625, 1046,1049 ЦК України, ст. 10-13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у загальному розмірі 96163 (дев`яносто шість тисяч сто шістдесят три) гривні 12 копійок, з яких:

-66920 (шістдесят шість тисяч девятсот двадцять) гривень 00 копійок у рахунок повернення боргу за договором позики № б/н від 30.08.2023;

-29243 (двадцять девять тисяч двісті сорок три) гривні 12 копійок відсотки за користування чужими грошима.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Продовжити дію заходу забезпечення - арешту на майно, накладеного згідно ухвали Згурівського районного суду Київської області від 14 квітня 2025 року, протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий суддя Р.В. Хижний