Справа № 296/4257/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївський О.П., в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторінцивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

18.04.2025 через підсистему «Електронний суд» Корольовському районному суду м. Житомира подано вказану позовну заяву, де представник позивача Ларіонов Костянтин Олександрович просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 15.12.2023-100000532 від 15.12.2023 у розмірі 11 880,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування позову вказано, що 15.12.2023 між ТОВ «Споживчий центр» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір (оферти) № 15.12.2023-100000532, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн строком на 42 днів. Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його. Черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Процентна ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду. Кредитний договір (оферти) № 15.12.2023-100000532 від 15.12.2023 було продовжено шляхом укладення додаткового договору до кредитного договору 17.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 . Сторони домовились за ініціативою та на підставі звернення позичальника продовжити строк, на який надається кредит та строк дії договору. Строк, на який надається кредит 76 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 28.02.2024, первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання та 14 днів з дня, наступного за днем укладення додаткового договору про продовження строку, на який надається кредит. Сторони домовились, що проценти, нараховані за користування кредитом станом на момент укладення додаткового договору, сплачуються позичальником в дату його укладення не пізніше 23 год 59 хв дати укладення додаткового договору. Інші умови первинного договору, не змінені.

Кредитодавець надав позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11XX-XXXX-7457.

Позичальник, яка зобов`язалася використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів, не повернула кредит, а також не виконала всі інші свої грошові зобов`язання, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.04.2025, матеріали позовної заяви ТОВ «Споживчий центр» передані судді Сингаївському О.П., який ухвалою від 21.04.2025 прийняв позов до розгляду та відкрив провадження у справі з розглядом її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Судом було вжито всіх заходів для належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд цієї справи, однак відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву і доказів, на підтвердження своїх заперечень.

Враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявних у ній матеріалів, достатньо для її розгляду, ухвалення законного і обґрунтованого рішення та не відкладаючи розгляд справи може вирішити спір по суті

Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

15.12.2023 між ТОВ «Споживчий центр» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір (оферти) № 15.12.2023-100000532, шляхом отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. ОСОБА_1 15.12.2023, підписуючи електронним цифровим підписом пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) та заявку на отримання кредиту (договір), підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Позичальником під час укладення кредитного договору № 15.12.2023-100000532 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку.

Відповідно до умов вказаного договору, позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн строком на 42 днів. Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його. Черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Процентна ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду. Кредитний договір (оферти) № 15.12.2023-100000532 від 15.12.2023 було продовжено шляхом укладення додаткового договору до кредитного договору 17.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 . Сторони домовились за ініціативою та на підставі звернення позичальника продовжити строк, на який надається кредит та строк дії договору. Строк, на який надається кредит 76 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 28.02.2024, первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання та 14 днів з дня, наступного за днем укладення додаткового договору про продовження строку, на який надається кредит. Сторони домовились, що проценти, нараховані за користування кредитом станом на момент укладення додаткового договору, сплачуються позичальником в дату його укладення не пізніше 23 год 59 хв дати укладення додаткового договору. Інші умови первинного договору, не змінені.

Кредитодавець надав позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11XX-XXXX-7457, що підтверджується квитанцією ID операції № від 15.12.2023.

Зі змісту таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки до додаткового договору за договором № 15.12.2023-100000532 від 15.12.2023 вбачається, що станом до 28.02.2024 відповідачу необхідно було повернути тіло кредиту в сумі 6000,00 грн та сплатити проценти за користування ним у розмірі 5880,00 грн, загальний розмір кредитування 11 880,00 грн.

Згідно копії довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором, станом на 28.02.2024 (строк дії договору) загальний розмір заборгованості відповідача становить 11 880,00 грн, що складається з основного боргу - 6000,00 грн та процентів - 5880,00 грн.

Таким чином між сторонами виникли зобов`язальні, цивільно-правові правовідносини у сфері кредитування, що регулюються нормами ЦК України.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладання 15.12.2023 кредитного договору № 15.12.2023-100000532 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 в електронній формі. Договір відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Доказів зворотного відповідач суду не надала, як і не спростувала факт укладення договору.

Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника, його персональні дані, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника.

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що визначено ст. 628 ЦК України.

Частина 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Судовим розглядом встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором кредитодавець виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитодавця вимагати їх повернення.

Позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів в розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, як і презумпція правомірності його не спростована.

Зважаючи на те, що відповідач не здійснила погашення заборгованості по кредиту та не повернула кредит протягом строку, обумовленого сторонами при укладенні договору, тобто до 28.02.2024 і тим самим допустила істотне порушення виконання своїх кредитно-договірних зобов`язань, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, які підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладає судовий збір на сторони.

На підставі викладеного та керуючись ст. 77-81, 83, 89, 95, 141, 258, 263-265, 273, 279, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 15.12.2023-100000532, що станом на 28.02.2024 становить 11 880 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн 00 коп та сплачений у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн 40 коп судовий збір.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя О. П. Сингаївський

Сторони у справі:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .