Справа № 752/638/25
Провадження № 2/752/3564/25
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк (далі - АТ «КБ «ПриватБанк») через підсистему «Електронний суд», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 жовтня 2018 року у розмірі 69 370,65 грн та судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 29 жовтня 2018 року та приєднався до Умов та Правил, які розміщені на банківському сайті https://www.privatbank.ua/terms. складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Кредитний ліміт в подальшому було збільшено до 62 000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування та випискою по рахунку. Відповідач отримав згідно довідки про видані кредитну картку - НОМЕР_1 , строк дії 10/22, тип картки - Універсальна.

Станом на 19 листопада 2024 року відповідач має заборгованість у розмірі 69 370,65 грн, з яких: 60 414,20 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8 956,45 грн - за простроченими процентами.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, яким роз`яснено право подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки.

28 січня 2025 року відповідач ОСОБА_1 надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у позові, посилаючись на його фінансове становище. Вказує, коли його матеріальний стан дозволяє, він здійснює погашення кредиту. Повідомляє, що заборгованість виникла у зв`язку з відсутністю належної платоспроможності через об`єктивні причини. Вказує, що листом № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України засвідчила, що військова агресія рф проти України зумовила введення воєнного стану в Україні є форс-мажорною обставиною, що спричинило фінансову кризу в країні (а.с.107-130).

11 лютого 2025 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій викладено позицію позивача, наведену у позові. Додатково представник позивача пояснює, що посилання відповідача на форс-мажорні обставини, пов`язані з агресією рф є безпідставними, оскільки відповідач не надав доказів, що підприємство зупинило роботу у зв`язку введенням в країні воєнного стану, чи працівники тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2018 року між АТ КБ ««ПриватБанк»» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг № б/н, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому неодноразово збільшувався.

Договір укладений шляхом підписання позичальником анкети-заяви № б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ ««ПриватБанк»». У анкеті-заяві зазначено, що відповідач відповідно до ст.634 ЦК України приєднується до Умов та правил (а.с.52).

29 жовтня 2018 року підписано ОСОБА_1 інформацію про основні умови кредитування, реальної процентної станки, загальну вартість кредиту (а.с.68,69).

Крім того, 03 листопада 2022 року ОСОБА_1 підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої остання підписанням цієї заяви підтвердила, що згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України, підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. У пункт 1.3 заяви міститься інформація щодо реальної річної ставки та орієнтована загальна вартість кредиту для споживача. У заяві визначено істотні умови договору, в тому числі умови надання кредиту, строк кредитування, відсоткова ставка, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань, тарифи. Дана заява містить і Умови та Правила надання банківських послуг на дату приєднання та підписання їх клієнтом (а.с.53-58).

Також, 06 березня 2024 року ОСОБА_1 підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.59-65).

Крім того, між сторонами укладено додаткову угоду № SAMDNWFC4_01 до кредитного договору від 06 березня 2024 року, відповідно до п.1 сторони узгодили зміни умов кредитного договору, шляхом внесення змін до заяви про приєднання, а саме: тим кредиту - невідновлювальна кредитна лінія, строк кредитування - 12 місяців, але не більше 5 років, процентна річна ставки 12,0% (а.с.66,67).

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/) та Витяг із тарифів.

Відповідно до довідки КБ АТ ««ПриватБанк» від 26 листопада 2024 року ОСОБА_1 надавались кредитні кошти у виді кредитних лімітів, останній встановлено 27 жовтня 2023 року у розмір 62 000,00 грн (а.с.50).

Відповідно до довідки КБ АТ «ПРИВАТБАНК» від 26 листопада 2024 року ОСОБА_1 на підставі кредитного договору б/н видано кредитні картки: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (а.с.51).

Дані обставини, як факт написання заяви та укладення договору з позивачем, так і факт отримання ним кредитної картки з відкритим кредитним лімітом, відповідач не оспорив.

Відповідно до виписки за договором № б/н від 29 жовтня 2028 року - 26 листопада 2024 року відповідач активно користування кредитними коштами за кредитними картками НОМЕР_2 , НОМЕР_1 (а.с.43-49). Зокрема вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, витрачаючи їх на власні потреби, періодично погашав заборгованість за наданим кредитом. Надана виписка з банківського рахунку містить інформацію про баланс станом на дату отримання картки (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції).

Виписка за картковими рахунками відповідача, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом для визначення заборгованості відповідача, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 у справі № 200/5647/18-ц.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором б/н від 29 жовтня 2018 року станом на 19 листопада 2024 становить 69 370,65 грн, з яких заборгованість за кредитом у сумі 60 414,20 грн; заборгованість за нарахованими відсотками - 8 956,45 грн (а.с.31-42).

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частини першої статті 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги

За змістом частини першої статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилами частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку та, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Виходячи з вимог частини другої статті 1050 та частини другої статті 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати від боржника повернення всієї суми кредиту.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд дійшов висновку, що розрахунок в частині наявності використаних і не повернутих кредитних коштів, як такий, що не оспорений і не спростований відповідачем, є правильним і відповідає дійсності, а тому відповідно до цього розрахунку відповідач має заборгованість 69 370,65 грн, з якої заборгованість за кредитом становить 60 414,20 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 8 956,45 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Є безпідставними посилання відповідача на те, що під час користування кредитними коштами, кредитором змінювалась процентна ставка, однак в договорі передбачено фіксовану процентну ставку, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості така процентна ставка змінювалася в сторону зменшення, тобто на користь позичальника.

Що стосується посилання відповідача у відзиві на позов про неможливість погасити кредит через форс-мажорну обставину, а саме погіршення фінансового становища через переведення на неповний робочий день, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, необхідно вказати наступне.

З указаних доводів вбачається, що фактично відповідач не заперечує обставин щодо неналежного виконання ним зобов`язань за кредитним договором, при цьому, основним доводом відповідача є відмова від виконання зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин.

Відповідачем додано до відзиву наказ генерального директора ПАТ СК «Фенікс» від 07 серпня 2024 року №15-к про запровадження неповного робочого часу з 02 вересня 2024 року, у зв`язку з виробничою необхідністю, відповідно до якого водія ОСОБА_1 переведено на неповний робочий час, а саме тривалістю 4 години (а.с.110).

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини 1 статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Так, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютою 2022 року строком на 30 діб та в подальшому неодноразово продовжено режим воєнного стану.

Таким чином, станом на теперішній час продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

З листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року вбачається, що Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02 грудня 1997 року №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідне яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)".

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 14 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні», ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 14-1 зазначеного Закону, ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Статтею 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП від 18.12.2014 № 44(5), передбачено, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП або регіональгою ТПП згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Відповідно до ст.6.2 Регламенту, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за особистим зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та / чи іншим зобов`язанням / обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідно до рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 ЦК України).

Таким чином, доводи відповідача про звільнення його від виконання зобов`язання у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, судом не приймаються, оскільки скрутний матеріальний стан відповідача не звільняє його від виконання взятих на себе зобов`язань.

Більше того, банк не застосовував штрафні санкції до відповідача, вимога погасити проценти та тіло кредиту не є мірою відповідальності боржника, а є звичайними умовами договору.

Крім того, окремо слід звернути увагу на те, що заборгованість у відповідача почала виникати починаючи з липня 2019 року, станом на лютий 2022 року становила 24 040,41 грн та на момент переведення його на неповний робочий день - 02 вересня 2024 року, уже становила 68 162,24 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.617 ЦК України.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли підтвердження під час судового розгляду справи, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 20 жовтня 2018 року у розмірі 69 370 (шістдесят дев`ять тисяч триста сімдесят) гривень 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1д, );

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 01 липня 2025 року.

Суддя А.В. Слободянюк