Категорія 29 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

30 червня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Борисюка Р.М.,

суддів: Галацевич О.М., Павицької Т.М.,

вирішуючи питання відповідно до вимог статті 359 ЦПК України про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Рожини Олени Григорівни на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 10 січня 2024 року,

по цивільній справі №295/11010/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокапітал+» про визнання договорів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 10 січня 2024 року позов задоволено. Визнано недійсним договір комісії №7990/22/8/009472 від 06.09.2022, укладений між власником транспортного засобу Товариством з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» в особі Саксоніка М.М. і суб`єктом господарювання Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокапітал+» щодо транспортного засобу марки «RENAULT DUSTER VF1HJD0».Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» зазначений автомобіль. Визнано недійсним договір комісії №7990/22/8/009471 від 07.09.2022, укладений між власником транспортного засобу Товариством з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» в особі Саксоніка М. М. і суб`єктом господарювання Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокапітал+» щодо транспортного засобу «TOYOTA LAND CRUISER 200», VIN: НОМЕР_1 . Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» вказаний транспортний засіб. Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокапітал+» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» судовий збір в розмірі 4962,00 грн. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» судовий збір в розмірі 7695,00 грн. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» судовий збір в розмірі 9345,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, 24 червня 2025 року через систему «Електронний суд» із порушенням строку на апеляційне оскарження представник ОСОБА_1 адвокат Рожина О.Г. подала апеляційну скаргу у якій міститься клопотання про поновлення строку.

Клопотання обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення стосується прав, обов`язків та інтересів ОСОБА_1 , оскільки він є сином відповідача ОСОБА_2 та з огляду на відмову від спадщини інших спадкоємців її єдиним спадкоємцем.

Колегія суддів дійшла висновку, що дане клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (§ 22 рішення ЄСПЛ від 28 березня 2006 року у справі "Melnyk v. Ukraine", заява № 23436/03).

Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

Звертаючись з апеляційною скаргою, представник ОСОБА_1 адвокат Рожина О.Г. вказувала, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права та обов`язки, як спадкоємця після смерті ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23 жовтня 1977 року, долученого до апеляційної скарги.

ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Листом приватного нотаріуса Звягельського районного нотаріального округу Качан В.О. № 71/02-14 від 01 квітня 2025 року йому роз`яснено, що у зв`язку з пропущенням ним шестимісячного строку для прийняття спадщини за законом, ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду для встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини у відповідності до вимог статей 1270, 1272 Цивільного кодексу України.

Суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими.

Дане узгоджується з постановою КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (61-6892св23).

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши відомості з ЄДРСР установлено, що ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 12 червня 2025 року у справі 273/783/25 відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Баранівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Звягельського районного нотаріального округу Качан Вікторія Олександрівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Призначено справу до підготовчого судового засідання на 29 жовтня 2025 року 10 : 00 год. у відкритому судовому засіданні.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 спадщину не прийняв, тому жодні права та інтереси останнього, як спадкоємця після смерті ОСОБА_4 , під час розгляду вказаної справи не порушуються.

Інших підстав, які свідчать про порушення вказаним судовим рішенням прав, свободи, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_1 не наведено.

З огляду на означене, дослідивши наявні докази і на давши їм належну оцінку, апеляційний суд дійшов висновку, що апелянтом не надало суду належних та допустимих доказів того, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції вирішувались питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, а тому правові підстави для оскарження вказаного вище судового рішення у ОСОБА_1 відсутні.

Водночас Апеляційний суд враховує, що, як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Ruiz Torija v. Spain", заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Hirvisaari v. Finland", заява № 49684/99).

Отже, судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 під час розгляду вказаної справи в суді першої інстанції не вирішувалось, а тому, апеляційну скаргу слід повернути особі, що її подала.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 357, 374, 388-391 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Рожини Олени Григорівни на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 10 січня 2024 року повернути особі, що її подала.

Відповідно до частини 8 статті 357 ЦПК України, копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 272 цього Кодексу. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копію апеляційної скарги залишити в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняттяі може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Судді