Справа № 643/5002/24
Провадження № 2/643/405/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судових засідань Ісоєва К.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Козаренко Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Полтєєва Інна Олексіївна, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом

ВСТАНОВИВ

Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (позивач) просить визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3705,97 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 29.04.2009, реєстраційний № 5-09-3000834, виданого Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Квартира належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , який є батьком позивача, та ОСОБА_3 , який є померлим чоловіком ОСОБА_4 .

21.12.2025 відповідно до заяви ОСОБА_2 , що посвідчена ПН ХМНО Шевцовим С.О., зареєстрована в реєстрі за № 2179, ОСОБА_2 засвідчено, що угода про визначення ідеальних часток в спільному майні між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не укладалися та Квартирою власники користувалися та володіли в рівних частках кожний, тобто по 1/2 частці.

18.04.2016 ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зроблено розпорядження у вигляді заповіту, який посвідчений ПН ХМНО Шевцовим С.О., зареєстрований в реєстрі за № 502, відповідно до якого все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що йому буде належати на день смерті, і на що згідно із законом буде мати право, він заповідає позивачу.

26.07.2017 рішенням Московського районного суду міста Харкова (справа № 643/7313/16-ц) визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку Квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, відповідно до актуальної Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на Квартиру зареєстровано наступним чином: 1/2 частка на праві часткової власності за ОСОБА_4 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/7313/16-ц від 26.07.2017; 1/2 частка на праві часткової власності за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29.04.2009, реєстраційний № НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на 1/2 частку Квартири.

Після смерті ОСОБА_2 за заявою позивача заведено спадкову справу № 76/2021. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом.

06.05.2024 постановою ПН ХМНО Полтєвої І.О. відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку Квартири з підстав відсутності в матеріалах Спадкової справи № 76/2021 документу, що посвідчує право власності на 1/2 частку у праві спільної часткової власності.

Основні процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 24.05.2024 цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Витребувано у Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Полтєвої І.О. належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 76/2021, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Витребувано в Управлінні комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради Харківської області дублікат або належним чином завірену копію Свідоцтва про право власності на житло від 29.04.2009 року, реєстраційний № 5-09-3000834, виданого Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, яке є правовстановлюючим документом на Квартиру.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.04.2025 витребувано у Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» дублікат або належним чином завірену копію Свідоцтва про право власності на житло від 29.04.2009 року, реєстраційний № 5-09-3000834, виданого Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, яке є правовстановлюючим документом на Квартиру.

Ураховуючи складність справи, суд, керуючись положеннями ч. 1 ст. 244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення.

Стислий виклад позиції учасників справи в ході судового провадження

Позивач та її представник у судовому засіданні 22.05.2025 позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримали у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 22.05.2025 не з`явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. 10.07.2024 представник відповідача подавав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 26.08.2024 та 04.03.2025 представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Полтєєва І.О., в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності.

Основні фактичні обставини та докази, на підставі яких вони встановлені

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 29.04.2009, реєстраційний № 5-09-300834, Квартира належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

21.12.2015 ОСОБА_2 подав до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори заяву, в якій зазначив, що йому та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить Квартира на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29.04.2009 за реєстровим № 5-09-300834. До дня смерті спадкодавця ОСОБА_3 угода про визначення ідеальних часток в спільному майні ними не укладалася. ОСОБА_2 повідомив нотаріальну контору, що Квартирою вони користувалися та володіли в рівних частках по 1/2 частці кожний.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 367113456 від 23.02.2024, 1/2 частка Квартири належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 на підставі рішення Московського районного суду міста Харкова від 26.07.2017 у справі № 643/7313/16-ц; інша 1/2 частка Квартири зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29.04.2009, реєстраційний № 5-09-300834.

З листа № 9460 від 225.12.2024 Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради вбачається, що відповідно до актуальної інформації про речове право з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо Квартири зареєстровано наступним чином: 1) 1/2 частка на праві спільної часткової власності за ОСОБА_4 на підставі рішення Московського районного суду міста Харкова від 26.07.2017 у справі № 643/7313/16-ц; 2) 1/2 частка на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.04.2009, серія та номер НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , яке міститься в матеріалах спадкової справи, копія якої витребувана судом та долучена до матеріалів справи.

Згідно з заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шевцовим С.О. 18.04.2016, зареєстрованим в реєстрі за № 502, ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що йому буде належати на випадок його смерті, заповів позивачу.

Відповідно до Інформаційної довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова від 23.02.2024, ОСОБА_2 станом на 29.11.2021 був зареєстрований за адресою Квартири один.

10.12.2021 позивач звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Полтєвої І.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 згідно з заповітом.

Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67732996 від 10.12.2021, після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Полтєвою І.О. було заведено Спадкову справу № 76/2021.

Як вбачається з листа № 28/02-14 від 23.02.2024 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Полтєвої І.О. та матеріалів спадкової справи, єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 є позивач, інші заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не надходили.

06.05.2024 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Полтєвою І.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в матеріалах справи № 76/2021 відсутній документ, що посвідчує право власності на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на Квартиру. Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення заяви, оскільки позивачем не надано правовстановлюючий документ, який підтверджує належність спадкового майна спадкодавцеві.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Суд зобов`язаний керуватися завданням справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 756/8056/19).

Згідно з ст. 1216 ЦК України (2003 року) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються в тому числі мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позиція суду

Щодо позовних вимог

З досліджених доказів судом встановлено, що ОСОБА_2 належала на праві власності 1/2 частка спірної Квартири.

Згідно із заповітом ОСОБА_2 заповів все своє майно позивачу.

Після смерті ОСОБА_2 позивач у встановлений законом строк прийняла спадщину на підставі заповіту, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Будь-які інші особи спадщину після смерті ОСОБА_2 не прийняли.

Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю у позивача правовстановлюючого документа на Квартиру, а саме вказаного вище Свідоцтва про право власності на житло від 29.04.2009, реєстраційний № 5-09-300834.

За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наданих доказів та стандарту доказування більшої переконливості, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та визнає за позивачем право власності на 1/2 частку Квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Оцінюючи інші надані позивачем докази, суд керується положеннями п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України, згідно з якими суд у рішенні має право не надавати мотивовану оцінку аргументів, які очевидно не відносяться до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику, а також вказаною вище практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд не надає оцінку доказам наявності родинних зв`язків між позивачем та ОСОБА_2 , оскільки позивачем пред`явлено позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, а не в порядку спадкування за законом.

Щодо судових витрат

Позивач у позові просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3705,97 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача судових витрат, суд керується таким.

Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів. Результат тлумачення приватно-правових норм, тобто діяльності зі з`ясування їхнього змісту (сенсу), має бути розумним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, постанови Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2022 у справі № 385/321/20, від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 661/2532/17, від 11.08.2021 у справі № 723/826/19, від 13.08.2021 року в справі № 638/20102/16, від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19).

За теоретичним визначенням відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Позов особи про визнання права власності на спадкове майно порушує права інших спадкоємців, які прийняли спадщину, а тому належними відповідачами у таких спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а за відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ухвала Верховного Суду від 15.03.2024 у справі № 205/4340/23).

Оскільки інші особи, крім позивача, дій щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не вчиняли, позивач в якості відповідача обґрунтовано зазначив територіальну громаду м. Харкова, в особі якої виступає Харківська міська рада.

Разом з тим будь-яких даних відносно того, що територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради порушила, не визнала або оспорила права, свободи чи інтереси позивача, матеріали справи не містять. Ба більше, ознайомившись з матеріалами справи, представник відповідача не висловив письмових або усних заперечень проти позовних вимог.

Таким чином, Харківська міська рада в даній справі виступає в процесуальному статусі відповідача не тому, що порушила, не визнала або оспорила права, свободи чи інтереси позивача, а виключно тому, що відсутні інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 .

Більше того, судовий спір виник у зв`язку з тим, що у позивача був відсутній правовстановлюючий документ на Квартиру, а саме Свідоцтво про право власності на житло від 29.04.2009, реєстраційний № 5-09-300834. Будь-яких доказів того, що відсутність вказаного свідоцтва у позивача обумовлена протиправними діями відповідача, суду не надано. Фактично судовий спір виник через те, що померлий ОСОБА_2 та позивач як його спадкоємець не зберегли правовстановлюючий документ на Квартиру.

Підсумовуючи наведене, суд констатує, що в ході розгляді і вирішення даної справи судом не встановлено ознак недобросовісності або нерозумності в діях відповідача, а також фактів порушення, не визнання або оспорення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача.

За таких обставин покладення на територіальну громаду м. Харкова (в особі Харківської міської ради) обов`язку відшкодувати позивачу витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу буде суперечити засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільного судочинства - адже фактично це означатиме, що Харківська міська рада за відсутності будь-якої вини та ознак протиправності в своїх діях, повинна нести майнову відповідальність за дії померлого ОСОБА_2 та позивача як його спадкоємця, які не забезпечили збереження та надання нотаріусу правовстановлюючого документа на Квартиру.

Завдання справедливого розгляду і вирішення цивільних справ згідно з ч. 2 ст. 2 ЦПК України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ураховуючи наведене вище, положення ч. 9 ст. 141 ЦПК України та завдання справедливого розгляду і вирішення даної справи на засадах добросовісності та розумності, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, суд повністю покладає судові витрати на позивача та відмовляє у стягненні вказаних витрат з відповідача.

Виходячи з підстав, з яких суд відмовляє у стягненні судових витрат, суд не надає оцінку питанням доведеності факту наявності у позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Полтєєва Інна Олексіївна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати покласти повністю на ОСОБА_1 . Відмовити у стягненні з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 понесених останньою судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Харківська міська рада (, адреса місцезнаходження: 61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 7)

Третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Полтєва Інна Олексіївна (адреса робочого місця: 61171, м. Харків, Салтівське шосе, буд. 244).

Суддя Д.А. Крівцов