ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м.Суми

Справа №588/1192/24

Номер провадження 22-ц/816/945/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сумцова Євгена Станіславовича

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 07 листопада 2024 року, в складі судді Огієнка О.О., ухвалене у м.Тростянець,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.08.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 2871959, відповідно до якого відповідачеві надано кредит у розмірі 3000,00 грн з умовою сплати відсотків за користування коштами. Строк повернення грошових коштів настав, але відповідач не виконав взяте на себе зобов`язання по кредиту та не сплатив відсотки.

29.12.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу за №29/12-2021, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 2871959. 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 2871959.

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 2871959 від 03.08.2021 року. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника становить 43221,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 40221,00 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором № 2871959 від 03.08.2021 р. у розмірі 43221,00 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 07 листопада 2024 року позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором позики № 2871959 від 03.08.2021 р. у розмірі 43221 грн 00 коп., кошти на відшкодування судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 3028 грн 00 коп., а також кошти на відшкодування витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 3000 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Сумцов Є.С., посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову у сумі 4791 грн, стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати.

Вказує, що суд першої інстанції мав врахувати, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з договору позики від 03 серпня 2021 року, строк його дії з урахуванням додаткової угоди від 24 серпня 2021 року визначено сторонами до 23 вересня 2021 року, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за договором позики, які нараховані після 23 вересня 2021 року, не могли бути задоволені.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач доводить, що нарахування відповідачу відсотків здійснювалося відповідно до умов договору, погодженого сторонами. Витрати на правову допомогу, заявлені відповідачем, вважає безпідставними, а їх розмір - необґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 43221 грн не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03.08.2021 р. між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 2871959, відповідно до якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 3000,00 грн строком до 25.08.2021 р. з умовою сплати базової фіксованою процентної ставки у розмірі 1,99000% від суми позики за кожний день користування позикою в межах повного строку позики. Також сторони погодили, що на прострочену позику нараховуються проценти у розмірі 1,01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою (а.с. 6-11).

На виконання умов вказаного договору на картковий рахунок позичальника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 було перераховано кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн (а.с. 16).

24.08.2021 р. між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору позики № 2871959 від 03.08.2021 р., відповідно до якої сторони погодили продовжити строк договору позики на 30 днів, а також узгодили графік нарахування процентів та графік обов`язкових платежів (а.с. 11-13).

Зазначений договір позики та додаткова угода до нього були укладені між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора.

29.12.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу за №29/12-2021, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2871959 від 03.08.2021 на суму 9291,00 грн (а.с. 22-27).

10.01.2023 р. між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладеного договір відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2871959 від 03.08.2021 на суму 43221,00 грн (а.с. 28-36).

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», мотивоване тим, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем відповідно до умов договору позики, який був укладений 03.08.2021 р. між ОСОБА_1 та первісним кредитором ТОВ «МАНІФОЮ». Оскільки, всупереч умов укладеного договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, станом на 04.06.2024 року у нього утворилась заборгованість за договором позики, яка становить 43221,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3000,00 грн.; заборгованість за процентами 40221,00 грн та яка підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 627, 629 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 1046, ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до визначень, що містяться в ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»: електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст. 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3 ст. 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

З матеріалів справи вбачається, що згідно з п. 2.4.2. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 0.01000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.

Відповідно до п 2.4.3. цього договору середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.

Згідно з п. 2.4.4. договору базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою.

Відповідно до п. 2.5. договору розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.

Відповідно до п. 3.6 договору, у випадку укладення Додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим Договором, проценти за користування позикою в період дії такої Додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою; графік нарахувань визначається відповідною додатковою угодою.

Пунктами 3.1. та 3.2. договору позики визначені проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику.

Згідно з п. 3.1.3. договору позики у період прострочення позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п. 2.4.4.

Відповідно до п. 3.2.1. договору позики проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором у розмірі, визначеному п. 2.5 Договору, за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 3.10 договору керуючись ст. 1048 ЦК України позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов цього договору до дня повернення позики.

Із вищезазначеного слідує, що пунктами 2.5, 3.1.3, 3.2.1 передбачено нарахування відсотків за фактичний строк користування позикою поза межами 30-денного (пільгового) строку користування позикою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність нарахування відсотків після закінчення строку дії договору (23.09.2021 року) є безпідставними та спростовуються умовам договору позики.

Враховуючи установлені судом першої інстанції обставини та положення договору позики, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача, як нового кредитора про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю.

Доказів повернення отриманих у кредит коштів та доказів, які б спростовували розмір заборгованість за договором позики, відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 43221,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 40221,00 грн.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та наведеними нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сумцова Євгена Станіславовича залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 07 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина