Справа № 239/110/22
Провадження № 2/202/410/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., розглянувши питання про компенсацію судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ВУСО», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

У С Т А Н О В И В:

23 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Новогродівського міського суду Донецької області з позовом, в якому зазначив, що 21.10.2020 ОСОБА_2 , керуючи в м. Новогродівка Донецької області автомобілем, пасажиром якого він був, порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої він отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Через винні дії відповідача він став інвалідом першої групи, потребує постійного стороннього догляду, продовжує проходити лікування та реабілітацію.

На лікування ним було витрачено 155 000 грн.

Крім того, йому було завдано моральну шкоду, яку оцінює в 445000 грн.

Отже, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 155 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 445 000 грн.

Ухвалою Новогродівського міського суду Донецької області від 01 квітня 2022 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 29.04.2022 року за № 26/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Новогродівський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Новогродівського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

В грудні 2023 року зазначена справа була передана за підсудність до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, ухвалою якого від 25.12.2023 справу прийнято до розгляду та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До початку розгляду справи представником відповідача адвокатом Майоровим С.В. був поданий відзив на позов, в якому він позов визнав частково: вважав, що на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди не більше 150 000 грн., а в частині відшкодування матеріальної шкоди просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що така шкода підлягає відшкодуванню страховиком - ПрАТ «СК ВУСО».

01 травня 2025 року представником позивача - адвокатом Дорошенко О.М. була подана заява про залишення позову без розгляду, яка обґрунтована тим, що позивач бажає змінити позовні вимоги та подати нові докази, але через збройну російську агресію та перебування за межами України не може це зробити, тому в інтересах позивача залишити позов без розгляду та в подальшому звернутися до суду з новою позовною заявою.

При цьому представник позивача просила не стягувати з позивача понесені відповідачем витрати на оплату професійної правничої допомоги, посилаючись на те, що спір виник з вини відповідача, який завдану позивачу шкоду не відшкодовував.

В свою чергу, представник відповідача адвокат Майоров С.В. у судовому засіданні просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., посилаючись на те, що через подання позивачем цього позову відповідач звернувся до адвоката та ним були понесені витрати, які полягають в ознайомленні з матеріали справи, підготовці та зборі матеріалів, поданні відзиву на позов, участі в судових засіданнях.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ВУСО», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Цією ж ухвалою призначено окремо проведення судового засідання для вирішення питання про судові витрати.

Розглянувши питання про судові витрати з урахуванням позицій сторін, суд приходить до наступного висновку:

Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмою статті 141 цього Кодексу (ч. 6 ст. 142 ЦПК України).

Відповідно до частини 9 статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, у разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих (неправомірних) дій позивача або у випадках зловживання ним своїми процесуальними правами.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд установити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені під час розгляду справи, в чому вони полягали, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов, чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору, чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - обмеження прав та інтересів відповідача, чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Слід відзначити, що у частині 2 статті 44 ЦПК України визначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Водночас процесуальним законом не визначено поняття «необґрунтованих» чи «неправильних (неправомірних)» дій сторони, тобто такі критерії є оціночними мають визначатися виходячи з загальних засад цивільного судочинства.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 55 та 124 Конституції України, частиною першою статті 4 ЦПК України.

Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У пункті 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» було роз`яснено, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. При цьому само по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Таким чином звернення позивача до суду за захистом порушеного, невизнаного або оспорюваного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами. Дії позивача, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок позивача відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Сам по собі факт залишення позову без розгляду за заявою позивача не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача (п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України) - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, подання до суду заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18.

Суд звертає увагу, що жодних доказів, які б вказували на необґрунтованість дій позивача, стороною відповідачем не надано.

Безпосередньо в судовому засіданні представником відповідача не було наведено, які дії позивача є необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи та залишенням позову без розгляду.

Лише зазначено, що через подання позивачем позову відповідач звернувся до адвоката та ним були понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., які полягали в ознайомленні з матеріали справи, підготовці та зборі матеріалів, поданні відзиву на позов, участі в судових засіданнях, на підтвердження чого подані відповідні докази (копія договору, акт виконаних робіт, квитанція до прибуткового касового ордера).

Водночас процесуальні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Суд відзначає, що предметом позову ОСОБА_1 у цій справі є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, на підтвердження чого позивач при зверненні до суду з цим позовом надав копію вироку Новогродівського міського суду Донецької області від 21 січня 2022 року у справі № 239/567/21, який набрав законної сили та яким відповідача визнано винним вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушенні правил безпеки дорожнього руху як особою, що керувала транспортним засобом, чим потерпілому (позивачу) спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Також позивачем було долучено до його позову копію довідки до акта огляду МСЕК, згідно з якою внаслідок отриманої травми він є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду.

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що позов ОСОБА_1 є завідомо безпідставним, або поданий за відсутності предмета спору, або у спорі, що має очевидно штучний характер, або спрямований на завдання шкоди правам інших осіб.

Навпаки суд вважає, що подання відповідачем відзиву на позов, в якому він частково визнав позов ОСОБА_1 , свідчить про існування спору між сторонами та обґрунтоване подання позивачем позову.

Тож об`єктивних підстав вважати необґрунтованими дії позивача у зв`язку зі зверненням до суду з цим позовом та подальшим залишенням позову без розгляду у суду немає.

Тому правові підстави для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України відсутні.

Враховуючи вищевикладене, у компенсації відповідачу здійснених ним у цій справі витрат на професійну правничу допомогу потрібно відмовити.

Керуючись ст. 141, 142, 259-260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у компенсації позивачем відповідачу ОСОБА_2 понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений 25 червня 2025 року.

Суддя Наталія Марченко