Номер провадження: 22-ц/813/3887/25
Справа № 492/213/22
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н. Д.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на додаткове рішення Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Лях Ігоря Дмитровича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржина Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого за виконавчим написом,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», в якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1413 від 02 серпня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржиної А.А., про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 630029278 від 20 вересня 2013 року в розмірі 48505,88 грн.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 11 листопада 2024 року позов задоволено повністю.

Визнано виконавчий напис № 1413 від 02 серпня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржиною Аліною Анатоліївною про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 49155,88 грн таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 суму коштів, безпідставно стягнутих в межах виконавчого провадження № 59950056 з примусового виконання виконавчого напису №1413 від 02 серпня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржиною А.А., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором, у розмірі 22998,16 грн.

Стягнути з Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 2481 грн.

19.11.2024 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Лях Ігоря Дмитровича про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22 000 грн. В обґрунтування заяви представник зазначив, що 11.11.2024 року Арцизьким районним судом Одеської області ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково, проте не вирішено питання про розподіл судових витрат. За таких обставин заявник просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 22 000 грн.

Додатковим рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року заяву представника позивача адвоката Ляха Ігоря Дмитровича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 22000 (двадцять дві тисячі) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з таким додатковим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені заяви про стягнення витрат на правову допомогу відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем не було надано суду жодних документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги за представництво в суді, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція, платіжне доручення із відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо). Отже, в даному випадку, були відсутні підстави для винесення додаткового рішення у справі, так як підстави, визначені ч. 1 ст. 270 ИПК України не підтверджені. Разом з тим, представником позивача не було надано до судових дебатів доказів понесених витрат на надання правничої допомоги та у заяві про ухвалення додаткового рішення, ним не наводилися поважні причини неподання таких доказів, у строки та в порядку, встановлені законом. Однак, суд першої інстанції на дану обставину уваги не звернув.

ТОВ «Вердикт Капітал» вважає, що витрати на правничу допомогу, які судом першої інстанції було стягнуто із відповідача, не відповідають критерію їх реальності в зв`язку з відсутністю факту їх дійсності та необхідності, а також і те, що заявлені витрати на правничу допомогу не відповідають критерію розумності та є завищеними по нескладній категорії справи. Судова практика по даній категорії справи є сформованою, адвокат не затратив значної кількості часу ні на написання позовної заяви, ні на подальший супровід справи. Обсяг роботи адвоката та складність такої роботи не є значними по своїй суті. Дані обставини також мають враховуватися судом.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 24.06.2025 року на 16:00 год. учасники справи не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції не виявили та заяв про відкладення судового засідання не подавала.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Лях І.Д. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки явка учасників справи до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, поважність причин неучасті у судовому засіданні 10.06.2025 року учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, судом апеляційної інстанції не встановлено, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності учасників (відповідачів), які відсутні у судовому засіданні при таких обставинах не є порушенням їхніх прав щодо забезпечення участі у судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лях Ігоря Дмитровича про ухвалення додаткового рішення, стягуючи з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 22 000 грн, суд першої інстанції виходив з дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката, складності справи, значення її для сторін, з обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- 18.03.2022 року, через засоби поштового зв`язку, представник ОСОБА_1 адвокат Лях Ігор Дмитрович звернувся до суду першої інстанції з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1413 від 02 серпня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржиної А.А., про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 630029278 від 20 вересня 2013 року в розмірі 48505,88 грн. Також, у позові зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу, які позивач понесла і очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи становить 22 000 гривень та 2481 гривень судовий збір, та просив стягнути зазначені витрати з відповідача на користь позивача (т. 1 а/с 1-12).

До позову додано ордер серії ВН № 1037661 від 07 лютого 2022 року, що підтверджує повноваження адвоката Лях І.Д. на представництво інтересів ОСОБА_1 в Арцизькому районному суді Одеської області на підставі договору про надання правової допомоги № 06/2022 від 07.02.2022 року та витяг з договору про надання правової допомоги № 06/2022 від 07.02.2022 року (т. 1 а/с 14, 24);

- разом з позовом представником ОСОБА_1 адвокатом Лях І.Д. направлено до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, в якій просив зупинити стягнення у виконавчому провадженні ВП 59950056 з примусового виконання виконавчого напису №1413 від 02 серпня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржиною А.А., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором, у розмірі 22998,16 грн (т. 1 а/с 28-30) та клопотання про витребування доказів, згідно якого просив витребувати у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржиною А.А. належно засвідчені документи та матеріали, на підставі яких вчинявся виконавчий напис №1413 від 02 серпня 2019 року (т. 1 а/с 26-27):

- 07.02.2022 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Лях», в особі керуючого адвоката Лях Ігоря Дмитрович укладено договір про надання правової допомоги № 06/2022, згідно п. 1.1. якого Адвокат зобов`язується надати Клієнту консультації з питань кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та податкового права; організовувати ведення претензійно-позовної роботи по матеріалам справи, що підготовлені Клієнтом; надати правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу в обсязі на умовах, визначених цим Договором (т. 1 а/с 24 - зворот).

Пунктом 4.1 цього Договору встановлено, що вартість послуг Адвокатського бюро за надану правову допомогу Клієнту визначається виходячи з кількості часу витраченого АБ на надання такої правової допомоги Клієнту з погодинної ставки у розмірі 2 000 грн/год.

Згідно п. 4.3 Договору Клієнт приймає надану правову допомогу шляхом підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги;

- 01.03.2022 року між сторонами складено та підписано попередній (орієнтовний) розрахунок вартості витрат на правничу допомогу та детальний опис робіт (наданих послуг) за договором № 06/2022 від 07.02.2022 року були виконані наступні послуги:

1) збір матеріалів (доказів) 1 год. = 2000 грн:

2) перевірка обґрунтованості правової позиції 1 год. 30 хв. = 3000 грн;

3) аналіз судової практики, що склалася за результатами визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню 2 год. = 4000 грн;

4) встановлення адрес, підтвердження дієздатності, складання звернень від імені Клієнта до учасників справи з метою досудового врегулювання спору 1 год. = 2000 грн;

5) складання позову про визнання виконавчого напису № 1413 від 02.08.2019 року таким, що не підлягає виконанню 4 год. 30 хв. = 9000 грн;

6) складання клопотання про витребування доказів у справі 30 хв. = 1000 грн:

7) складання заяви про забезпечення позову 30 хв. = 1000 грн.

Всього становить 22 000 гривень (т. 1 а/с 25);

- 06.04.2022 року представником позивача адвокатом Лях І.Д. на адресу суду направленого клопотання про долучення доказів, в якому крім іншого представником зазначено, що у відповідності до вимог ч. 8 статті 141 ЦПК України усі необхідні докази щодо розміру витрат, які сторона позивача сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи буде подано у строк протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (т. 1 а/с 50-53).

- 19.11.2024 року, через підсистему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 адвокат Лях Ігор Дмитрович подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив поновити строк для подання доказів н підтвердження понесених судових витрат та стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу розмірі 22 000 гривень (т. 2 а/с 26-30).

До заяви адвокатом додано:

1. Детальний опис робіт (наданих послуг) від 18.11.2024 року з підготовкою матеріалів та розгляду справи № 492/213/22, відповідно до якого АБ «Лях» були виконані наступні роботи (надані послуги):

- збір матеріалів (доказів) 1 год. = 2000 грн:

- перевірка обґрунтованості правової позиції 1 год. 30 хв. = 3000 грн;

- аналіз судової практики, що склалася за результатами визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню 2 год. = 4000 грн;

- встановлення адрес, підтвердження дієздатності, складання звернень від імені Клієнта до учасників справи з метою досудового врегулювання спору 1 год. = 2000 грн;

- складання позову про визнання виконавчого напису № 1413 від 02.08.2019 року таким, що не підлягає виконанню 4 год. 30 хв. = 9000 грн;

- складання клопотання про витребування доказів у справі 30 хв. = 1000 грн:

- складання заяви про забезпечення позову 30 хв. = 1000 грн.

Клієнт погодився з обсягом і вартістю послуг.

Гонорар адвоката становить 22 000 грн (т. 2 зворот а/с 32)

2. Акт прийманняпередачі наданої правової допомоги за договором № 06/2022 від 07.02.2022 року, що складено та підписано 18.11.2024 року ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Лях», в особі керуючого адвоката Лях Ігоря Дмитрович. Так відповідно до договору 06/2022 від 07.02.2022 року Адвокатським бюро «Лях» були виконані роботи (надані послуги).

Зазначена допомога використовувалась у цивільній справі № 492/213/22 Арцизького районного суду Одеської області (т. 2 а/с 33).

2. Рахунок фактор від 18.11.2024 року, згідно якого платнику ОСОБА_1 на банківських рахунок постачальника Адвокатського бюро «Лях» необхідно здійснити оплату послуг з правової допомоги за договором № 06/2022 від 07.02.2022 року у сумі 22 000 гривень (т. 2 зворот а/с 33).

Колегія суддів виходить з такого.

Серед основних засад цивільного судочинства визначено, зокрема принципи верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності та відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За приписами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80, 89 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до змісту ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Крім того, в ч. 1 ст. 58 ЦПК України закріплено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 141 ЦПК України, що закріплює вимоги щодо розподілу судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28, 29);

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2023 року по справі № 390/1648/20 звертає увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Так, матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України позивач у першій заяві по суті спору, а саме позовній заяві, зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 понесла та очікує понести у суді першої інстанції на правничу допомогу адвоката в орієнтовному розмірі становлять 22 000 грн.

06.04.2022 року представником позивача адвокатом Лях І.Д. на адресу суду направленого клопотання про долучення доказів, в якому крім іншого представником зазначено, що у відповідності до вимог ч. 8 статті 141 ЦПК України усі необхідні докази щодо розміру витрат, які сторона позивача сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи буде подано у строк протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

11.11.2024 року Арцизьким районним судом Одеської області по суті спору ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнано виконавчий напис № 1413 від 02 серпня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржиною Аліною Анатоліївною про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 49155,88 грн таким, що не підлягає виконанню, тобто мета надання адвокатом Лях І.Д. правової допомоги ОСОБА_1 в суді першої інстанції досягнута. Дане рішення суду набрало законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалося.

19.11.2024 року, через підсистему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 адвокат Лях Ігор Дмитрович подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив поновити строк для подання доказів н підтвердження понесених судових витрат та стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу розмірі 22 000 гривень. Разом з тим, у заяві про ухвалення додаткового рішення заявлено клопотання про поновлення строку для подання доказів на підтвердження понесених судових витрат. В обґрунтування якого зазначено, що учасники справи були відсутні при ухваленні рішення суду від 11.11.2024 року, вступна та резолютивна частини рішення оприлюднені у системі «Електронний суд» лише 18.11.2024 року, а тому представник позивача вважає, що строк на подання доказів пропущений з поважних причин, у зв`язку з чим просив суд першої інстанції поновити такий строк.

На підтвердження зазначених обставин пропуску строку представником позивача додано картку руху документу, з якої вбачається, що вступна та резолютивна частини рішення надійшли до АСДС 18.11.2024 року (т. 2 а/с 32).

Згідно з частинами першою - третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Із матеріалів справи вбачається, що 11.11.2024 року Арцизьким районним судом Одеської області ухвалено рішення за відсутності учасників справи. Вступну та резолютивну частини рішення суду представник ОСОБА_1 адвокат Лях Ігор Дмитрович отримав до електронного кабінету в системі «Електронний суд» 18.11.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (т. 2 а/с 15).

Таким чином, днем вручення рішення Арцизького районного суду Одеської області від 11 листопада 2024 року є 18 листопада 2024 року. Тому з урахуванням статті 123 ЦПК України саме з 19.11.2024 року розпочався п`ятиденний строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення, закінчення якого припало на суботу - 23.11.2024 року (вихідний день), внаслідок чого згідно з ч. 3 ст. 124 ЦПК України останнім днем такого процесуального строку є перший після нього робочий день, тобто у даному випадку 25.11.2024 року понеділок.

За наведених обставин і беручи до уваги те, що заява про ухвалення додаткового рішення подана 19.11.2024 року, тобто в межах п`ятиденного строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України з урахуванням дати отримання рішення суду представником позивача, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на подання доказів щодо розміру понесених судових витрат, оскільки причини пропуску цього строку є поважними.

Таким чином, апеляційний суд не приймає доводи сторони відповідача про те, що заявником до закінчення судових дебатів не було подано доказів щодо розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи та останнім пропущено строк на подачу заяви про розподіл судових витрат, через спростовання їх матеріалами справи.

За таких обставин, у суду першої інстанції були наявні всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Водночас суд також мав оцінити витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Не маючи повноважень втручатися у відносини між адвокатом та клієнтом щодо визначення гонорару адвоката за надані ним послуги, суд лише здійснює оцінку дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності такого гонорару вчиненій адвокатом роботі під час судового провадження у справі з урахуванням складності та значення справи, за умови подання іншою стороною клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

На підтвердження понесених судових витрат позивача на правничу допомогу представником надано наступні докази:

- договір про надання правової допомоги № 06/2022 від 07.02.2022 року укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Лях», в особі керуючого адвоката Лях Ігоря Дмитрович, згідно п. 1.1. якого Адвокат зобов`язується надати Клієнту консультації з питань кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та податкового права; організовувати ведення претензійно-позовної роботи по матеріалам справи, що підготовлені Клієнтом; надати правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу в обсязі на умовах, визначених цим Договором;

- попередній (орієнтовний) розрахунок вартості витрат на правничу допомогу за договором № 06/2022 від 07.02.2022 року та детальний опис робіт (наданих послуг) з підготовкою матеріалів та розгляду справи № 492/213/22, які складені та підписані сторонами 18.11.2024 року, відповідно до яких АБ «Лях» були виконані зазначені роботи (надані послуги), гонорар адвоката становить 22 000 грн;

- акт приймання передачі наданої правової допомоги за договором № 06/2022 від 07.02.2022 року, що складено та підписано 18.11.2024 року ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Лях», в особі керуючого адвоката Лях Ігоря Дмитрович;

- рахунок фактор від 18.11.2024 року, згідно якого платнику ОСОБА_1 на банківських рахунок постачальника Адвокатського бюро «Лях» необхідно здійснити оплату послуг з правової допомоги за договором № 06/2022 від 07.02.2022 року у сумі 22 000 гривень.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що справа з підстав розгляду спору по суті перебувала у провадженні суду першої інстанції з березня 2022 року по травень 2024 року, під час якого представником позивача у справі подавалися процесуальні документи, зокрема позовна заява, заява про забезпечення позову, витребування доказів та клопотання про долучення доказів у справі. Участі у судових засіданнях в суді першої інстанції представник позивача не приймав.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити не співмірність витрат, зокрема, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Між тим, апеляційний суд вважає частково слушними посилання скаржника про завищений розмір заявлених позивачем судових витрат на правову допомогу щодо складності справи, ціни позову та обсягу виконаних адвокатом робіт.

Заявлені стороною позивача витрати в частині збору матеріалів (доказів), перевірки обґрунтованості правової позиції, формування позиції, вивчення та аналіз судової практики і законодавства, необхідного для підготовки позовної заяви, не відповідають критерію неминучості витрат сторони у судовій справі, оскільки сам по собі збір матеріалів, формування позиції, вивчення та аналіз судової практики не належать до представництва та захисту прав клієнта у суді та охоплюються (є складовою) підготовкою та поданням позовної заяви, що заявлені як окремі послуги, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.01.2025 по справі № 369/849/18.

Разом з тим витрати понесені позивачем до подання позовної заяви, а саме встановлення адрес, підтвердження дієздатності, складання звернень від імені Клієнта до учасників справи з метою досудового врегулювання спору не передбачені статтями 1, 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому вимоги про стягнення цих витрат задоволенню не підлягають (постанова Верховного Суду від 21.05.2025 по справі № 335/13616/21).

Ураховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на підставу, предмет та ціну позову, типовість обставин справи, щодо яких існує стабільна судова практика, апеляційний суд зазначає, що вказані представником позивача витрати до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», зокрема на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у сумі 22 000 грн є такими, що у повній мірі не відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг та розумності їхнього розміру.

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору, та з урахуванням ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Апеляційний суд вважає безпідставними посилання скаржника на ненадання позивачем доказів оплати витрат на правничу допомогу, оскільки відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 14 вересня 2021 року у справі № 204/6564/19, від 09 листопада 2021 року у справі № 648/2776/20, від 11 квітня 2023 року по справі № 390/1648/20

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та їх стягнення з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 10 000 грн, оскільки загальний розмір вказаних витрат у сумі 22 000 грн є неспівмірним та суперечить критеріям їх дійсності, необхідності та розумності.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

Також, Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - задовольнити частково.

Додаткове рішення Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року змінити, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу до 10 000 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції у розмірі 10 000 гривень.

В іншій частині рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 25.06.2025 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова