Справа № 211/7437/24
Провадження № 2/211/544/25
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
17 червня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Юзефовича І.О.,
за участю секретаря судового засідання Андрійченко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -
адвокат Примаков К.О., який діє від імені та в інтересах позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради та просить суд:
-Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину домоволодіння АДРЕСА_1 , до складу якого входить житловий будинок «А-1», загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., літня кухня «Б», сарай «В», «Г», «Е», вбиральня «Д», літній душ «Ж», водоколонка ІІ, замощення І, огорожа №1, ворота №2, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину домоволодіння АДРЕСА_1 , до складу якого входить житловий будинок «А-1», загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., літня кухня «Б», сарай «В», «Г», «Е», вбиральня «Д», літній душ «Ж», водоколонка ІІ, замощення І, огорожа №1, ворота №2, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . За життя 30 жовтня 2020 року склала заповіт посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Кульбідою Є.М., реєстровий номер №1332, яким усе своє майно в рівних частках заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по частини кожному.
Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцями першої черги за законом є: ОСОБА_1 , як донька спадкодавця та ОСОБА_2 , як син спадкодавця. Інші спадкоємця першої черги відсутні. Після смерті смерті ОСОБА_3 спадщину прийняли ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , як спадкоємця за заповітом, а не за законом. Позивачі звернулися до нотаріуса про видачу їм свідоцтва на спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з розбіжностями в документах, необхідних для оформлення спадщини.
Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази.
Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року закрите підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання сторони у справі не з`явились.
Представник позивача адвокат Примаков К.О. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачів, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Представник Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради Таборовець Н.В. просила розглянути справу за відсутності представника виконкому, заперечень щодо вимог позивача не мають, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 12 копія свідоцтва про смерть).
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 , видане 08.08.1970 Ленінським будинком щастя міста Дніпропетровськ, актовий запис №2775 від 08.08.1970, де батьком вказаний ОСОБА_7 (рос.мова), мати ОСОБА_3 (рос.мова) (а.с. 16, 17).
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 , видане 25.05.1976 Дзержинським відділом ЗАГС міста Кривий Ріг, актовий запис №973 від 25.05.1976, де батьком вказаний ОСОБА_5 (рос.мова), мати ОСОБА_3 (рос.мова) (а.с. 15).
За життя, 30 жовтня 2020 року, ОСОБА_3 склала заповіт та на випадок своєї смерті заповідала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не склалося, і взагалі все те що їй належатиме на день смерті і на що за законом матиме право (а.с. 22 копія заповіту).
Відповідно до матеріалів спадкової справи №25/2024 (а.с. 80-98), заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями за заповітом є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які 10 травня 2024 року подали до приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Коваленко І.М. заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до статей 1216-1218, 1220, 1222, 1223 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1234 Цивільного кодексу України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Частиною 1 ст. 1235 Цивільного кодексу України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до ч. 1 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно із ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
За змістом ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
У статтях 15 та 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, та одним із способів захисту прав та інтересів є, зокрема, визнання права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.
Але як вбачається з матеріалів цивільної та спадкової справ у позивачів наразі виникли реальні умови, які обмежують їх право у реалізації ними своїх прав на належне їм нерухоме майно.
Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Стаття 392 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Із досліджених судом доказів вбачається, що в свідоцтвах про народження позивачів, відомості про матір, а саме в правильності написання по батькові, різняться з іншими документами щодо померлої ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, у позивачів виникли труднощі щодо прийняття спадщини після смерті матері. Однак, за життя ОСОБА_3 склала заповіт, який заповіла все своє майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках ( частка кожному). Тому є підстави для визнання за позивачами права власності на вказане вище нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, оскільки іншого шляху для захисту прав позивача немає - позовні вимоги слід задовольнити.
На підставі вищевикладеного, ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -
позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину домоволодіння АДРЕСА_1 , до складу якого входить житловий будинок «А-1», загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., літня кухня «Б», сарай «В», «Г», «Е», вбиральня «Д», літній душ «Ж», водоколонка ІІ, замощення І, огорожа №1, ворота №2, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину домоволодіння АДРЕСА_1 , до складу якого входить житловий будинок «А-1», загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., літня кухня «Б», сарай «В», «Г», «Е», вбиральня «Д», літній душ «Ж», водоколонка ІІ, замощення І, огорожа №1, ворота №2, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О.Юзефович