КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 760/23804/14-ц

номер провадження №22-ц/824/6194/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник позивача Кравченко В.П.,

відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача Касьяненко Д.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Касьяненка Дмитра Леонідовича

на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року /суддя Зуєвич Л.Л./

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФК «Форінт» звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 12-12-06/ФО від 26.12.2006. Позивач просив стягнути 108 263,68 дол. США (97 032,54 дол. США - тіло кредиту, 11 231,14 дол. США - відсотки) та 3 654,00 грн судового збору, відмовившись від вимог щодо стягнення пені у розмірі 3 298 625,68 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14.11.2024 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Форінт» 108 263,68 дол. США та 3 654,00 грн судового збору. /т. 4 а.с. 5-18/

Не погоджуючись із рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Касьяненко Д.Л. - подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у позові. На обґрунтування скарги апелянт посилається на неповне дослідження судом обставин щодо строку позовної давності (заборгованість виникла 14.02.2009, строк сплив 14.02.2012, позов подано 28.10.2014). Неправильну оцінку судом клопотання про судово-економічну експертизу, яка могла б перевірити розмір заборгованості. Недослідження судом оригіналів доказів, що порушує ст. 89 ЦПК України. Недоведеність факту правонаступництва ТОВ «ФК «Форінт»». Апелянт також просить витребувати оригінали документів та призначити судово-економічну експертизу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Кравченко В.П. - просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, зазначаючи, що строк позовної давності не пропущений, оскільки дії відповідача (додаткові угоди, заяви про реструктуризацію, часткові платежі у 2010-2013 рр.) свідчать про визнання боргу. Відмова у призначенні експертизи обґрунтована, оскільки клопотання подано після закриття підготовчого провадження, а докази у справі достатні. Оригінали документів (кредитний договір, додаткові угоди) досліджувалися судом першої інстанції, а кредитна справа не відноситься до предмета доказування. Правонаступництво ТОВ «ФК «Форінт»» підтверджено ухвалою від 26.09.2024, яку відповідач не оскаржив. У додаткових поясненнях просить визнати заяву відповідача про сплив позовної давності від 01.04.2025 зловживанням процесуальними правами, оскільки вона вже розглядалася судом першої інстанції, а повторне подання в апеляції суперечить практиці Верховного Суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 26.12.2006 між ЗАТ «Банк НРБ» (правонаступником якого є АТ «Міжнародний резервний банк», а згодом - ТОВ «ФК «Форінт»») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 12-12-06/ФО на суму 80 000 дол. США зі ставкою 13% річних (згодом змінено до 13,25%) та строком дії до 26.12.2011.

Сторони укладали додаткові угоди, зокрема від 11.01.2007, 15.10.2007, 03.03.2009, 28.10.2010 та 23.11.2012, якими змінювалися графік повернення кредиту та строк дії договору (останній - до 26.12.2016).

Загальна сума кредиту з урахуванням траншів склала 112 821,65 дол. США. Відповідач частково виконував зобов`язання, про що свідчать заяви про видачу коштів, реструктуризацію та платежі у 2010-2013 рр.

Станом на 07.10.2014 заборгованість склала 108 263,68 дол. США (97 032,54 дол. США - тіло кредиту, 11 231,14 дол. США - відсотки).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 1054 ЦК України, про те, що за кредитним договором банк зобов`язується надати кошти, а позичальник - повернути їх та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач порушив зобов`язання, не повернувши кредит у повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості, виписками по рахунках та меморіальними ордерами (т. 2, а.с. 219-226).

Щодо строку позовної давності, судом першої інстанції також вірно відмовлено.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність становить три роки. Згідно зі ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Ст. 264 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності переривається діями, які свідчать про визнання боргу.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що дії відповідача (укладення додаткових угод, зокрема від 23.11.2012, заяви про реструктуризацію від 29.05.2012, часткові платежі у 2010-2013 рр.) свідчать про визнання боргу, що перериває перебіг позовної давності. Останній строк повернення кредиту за угодою від 23.11.2012 - 26.12.2016, а позов подано 03.11.2014, тобто в межах строку.

Доводи апелянта про початок перебігу з 14.02.2009 спростовуються тим, що останній строк повернення кредитних коштів, встановлений за угодою сторін 26.12.2016.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у клопотанні про призначення експертизи за безпідставністю.

Апелянт вважає, що експертиза необхідна для перевірки розміру заборгованості. Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу, якщо для з`ясування обставин потрібні спеціальні знання, без яких неможливо встановити факти. Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, оскільки: 1) клопотання подано після закриття підготовчого провадження 02.09.2021, що суперечить процесуальним строкам; 2) докази у справі (кредитний договір, додаткові угоди, виписки, розрахунок заборгованості) є достатніми для встановлення розміру боргу; 3) відповідач не надав контррозрахунку чи інших доказів, які б свідчили про помилки у розрахунку позивача.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що у нього було два кредитних договори, ці договори він не оспорював як і заборгованість по ним, які у подальшому за додатковими угодами поєднані в одну кредитну заборгованість, частину з якої погашено за рахунок коштів від продажу земельної ділянки, весь кредит не був покритий продажем, про що він обізнаний. Отже, заборгованість наявна, водночас, жодних звернень до кредиторів, які змінювались, щодо її розміру, ОСОБА_1 не надав, питання щодо розміру боргу ставить лише після подачі позову, при чому, не вказує в чому саме полягає неправильність розрахунків.

У клопотанні щодо дослідження оригіналів доказів, апеляцій суд також відмовляє за безпідставністю. Апелянт стверджує, що суд не дослідив оригінали документів, що порушує ст. 89 ЦПК України. Водночас, суд першої інстанції дослідив оригінали ключових документів (кредитний договір, додаткові угоди, додатки), що відображено у рішенні (наприклад, «оригінал договору оглянуто судом у судовому засіданні 14.11.2024»). Клопотання про витребування кредитної справи обґрунтовано відхилено, оскільки вона не входить до предмета доказування (наявність заборгованості підтверджена первинними документами). Отже, цим документам вже надавалась оцінка судом першої інстанції.

Відхиляються і доводи апеляційної скарги і щодо правонаступництва ТОВ «ФК «Форінт»».

Так, апелянт стверджує, що факт правонаступництва не доведений. Водночас, ухвалою Солом`янського районного суду від 26.09.2024 ТОВ «ФК «Форінт» залучено як правонаступника АТ «Міжнародний резервний банк» на підставі договору відступлення права вимоги від 27.05.2024 № GL3N225744.

Відповідно до ст. 253 ЦПК України, ухвали про заміну сторони можуть оскаржуватися окремо. Апелянт не оскаржив цю ухвалу у встановлений строк, тому не має права заперечувати правонаступництво у скарзі на рішення, отже, правонаступництво є чинним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції повно дослідив обставини, правильно застосував норми матеріального (ст.ст. 256, 257, 261, 264, 509, 512-517, 526, 629, 1054 ЦК України) та процесуального права (ст.ст. 76-81, 89, 103 ЦПК України). Підстави для скасування рішення, передбачені ст. 376 ЦПК України, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: