Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/1199/25
Справа № 279/2315/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Я.О., розглянувши за правилами позовного провадження цивільну справу №279/2315/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про встановлення факту самостійного виховання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача, зазначивши, що з ОСОБА_2 мають спільну неновнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю 1 групи підгрупи Б загального захворювання та потребує постійної сторонньої допомоги, нагляду. Також відповідно до висновку ЛКК №1 від 15.01.2025 року ОСОБА_2 має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що перешкоджає виконанню нею батьківських обов`язків. Він як батько самостійно виховую доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний момент вона зареєстрована та проживає з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Повідомленням комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 йому було відмовлено в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Просить встановити факт самостійного виховання ним дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач належним чином повідомлений про судовий розгляд справи (копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав представник 29.04.2025 року), відзив на позов та інших заяв, клопотань не подали.

Третя особа належним чином повідомлена про судовий розгляд справи (копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав представник 29.04.2025 року), пояснень, клопотань не подали.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мати неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно виписки з акта огляду до довідки серії АВ №1102477 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 1 групи підгрупи Б з 01.06.2024 року, причина інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена довічно.

Відповідно до висновку ЛКК №1 від 15.01.2025 року ОСОБА_2 має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків.

Згідно довідки №35 від 09.01.2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , з 31.12.24 р. по теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві Київської обласної Ради "Обласному психіатрично-наркологічному медичному об`єднанні".

Згідно довідки від 19.12.2024 №397117-13, разом з позивачем зареєстрована та проживає дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина знаходиться на утриманні батька, мати дитини разом з сім`єю не проживає і не займається вихованням дитини.

Орган опіки та піклування Коростенської міської ради надав висновок, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком, ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 вказує, що йому необхідно встановити факт самостійного виховання дитини у зв`язку з тим, що це надає йому право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання та утримання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Можливість встановлення зазначеного факту передбачена статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від №2232-XII від 25.03.1992 року зі змінами, яка передбачає, що під час дії воєнного стану звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин військовослужбовці, які, зокрема, самостійно виховують та утримують дитину за рішенням суду, диспозиція частини дванадцятої якої містить імперативний припис стосовно того, що підстава для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та/або звільнення з військової служби особи, яка самостійно виховує та утримує дитину, має бути встановлена виключно за рішенням суду.

Пунктом 4 частини 1 статті 23 Закону України №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року (далі - Закон № 3543-XII) в редакції Закону №3633-IX від 11.04.2024 передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: 4) жінки та чоловіки, … коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду … .

Відповідно від правового висновку Верховного Суду у справі №127/3622/24 (постанова від 02.04.2025 року), яким суд відійшов від раніше висловленої правової позиції, в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється.

Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи/або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін..

Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади.

У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка може залишитися без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України.

Встановлення юридичного факту як підстава для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом.

Суд, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях, має встановити, чи здійснює один з батьків самостійне виховання та утримання дитини.

Факт самостійного виховання та утримання доньки ОСОБА_1 підтверджується наведеними доказами по справі, якими встановлено, що мати дитини є інвалідом першої групи, хвороба спричинила повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб, що перешкоджає виконувати належним чином батьківські обов`язки, вона постійно перебуває на стаціонарному лікуванні в психіатрично- наркологічному медичному об`єднанні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено факт його одноособового виховання та утримання неповнолітньої дитини, тому позовна вимога підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265, 282 ЦПК України, ст.15 СК України, ст.23 Закону України №3543-XII від 21 жовтня 1993 року зі змінами, ст.26 Закону України від №2232-XII від 25.03.1992 року зі змінами,

У Х В А Л И В:

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , самостійно виховує та утримує малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_1 від 23.03.2020 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, місце знаходження: 11501, Житомирська область, м.Коростень, вул.Грушевського, 22, .

Суддя Волкова Н.Я.