Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

07 квітня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі за текстом ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що між первісними кредиторами та відповідачем було укладено наступні кредитні договори: 18.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №758512860, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 14 000,00 грн., строком на 140 днів із сплатою процентів за користування кредитом; 26.08.2021 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №24532, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 2 500,00 грн., строком на 30 днів із сплатою процентів за користування кредитом; 28.08.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №18247-08/2021, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 2 000,00 грн., строком на 30 днів із сплатою процентів за користування кредитом; 02.09.2021 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №/726333, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 4 000,00 грн., строком на 30 днів із сплатою процентів за користування кредитом; 03.09.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №/465800, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 4 000,00 грн., строком на 30 днів із сплатою процентів за користування кредитом; 12.09.2021 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №48405, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 2 000,00 грн., строком на 30 днів із сплатою процентів за користування кредитом. Позивач є правонаступником за вказаними договорами, відповідно до договорів факторингу. Всупереч умовам вказаних вище кредитних договорів відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 80 845,26 грн., а саме: за кредитним договором №758512860 від 18.08.2021 в розмірі 26 035,26 грн, з яких: 12 111,83 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 923,43 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №24532 від 26.08.2021 в розмірі 8 200,00 грн., з яких: 2 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 700,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №18247-08/2021 від 28.08.2021 в розмірі 4 160,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 160,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №/726333 від 02.09.2021 в розмірі 15 700,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 700,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №/465800 від 03.09.2021 в розмірі 16 000,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №48405 від 12.09.2021 в розмірі 10 750,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 450,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 300,00 грн. - сума заборгованості по комісії. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, шляхом стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за вказаними вище договорами.

Ухвалою суду від 22.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - відповіді на відзив.

Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України.

У судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи не з`явився. Разом із цим, у позовній заяві він просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи щодо заочного розгляду справи.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала.

З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положення ч.1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

У силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець закріпив, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

В ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець, в свою чергу, закріпив, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до п.п.12,13 ч.1 ст. 1 Закону України «Про довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Судом встановлено, що 18.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №758512860 (на умовах строковості, зворотності, платності) про надання коштів строком на 140 днів, у відповідності до якого відповідач отримала у позику грошові кошти в розмірі 14 000,00 грн., із нарахуванням процентів за користування: 0,69 % - в день від суми кредиту (дисконтний період); 1,30 % - в день від суми кредиту за час користування ним за умови порушення дисконтного періоду, 251,85 % - річних, тип процентної ставки фіксована, та підписано паспорт споживчого кредиту продукту «Комфорт» до цього кредитного договору.

28.08.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №18247-08/2021 (на умовах строковості, зворотності, платності) про надання коштів строком на 30 днів, у відповідності до якого відповідач отримала у позику грошові кошти в розмірі 2 000,00 грн., із нарахуванням процентів за користування: 0,90 % - на добу, базова процентна ставка за позикою - 328,50 % річних, та підписано паспорт споживчого кредиту до цього кредитного договору.

02.09.2021 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №/726333 (на умовах строковості, зворотності, платності) про надання коштів строком на 30 днів, у відповідності до якого відповідач отримала у позику грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн., із нарахуванням процентів за користування: 2,25 % - на добу, базова процентна ставка за позикою - 821,25 % річних, та підписано паспорт споживчого кредиту до цього кредитного договору.

03.09.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №/465800 (на умовах строковості, зворотності, платності) про надання коштів строком на 30 днів, у відповідності до якого відповідач отримала у позику грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн., із нарахуванням процентів за користування: 2,50 % - на добу, базова процентна ставка за позикою - 912,50 % річних, тип процентної ставки - фіксована, та підписано паспорт споживчого кредиту до цього кредитного договору.

Зазначені вище договори укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором: «MNV699RF» - кредитний договір №758512860 від 18.08.2021; «0709» - кредитний договір №18247-08/2021 від 28.08.2021; «R89343» - кредитний договір №/726333 від 02.09.2021; «R54352» - кредитний договір №/465800 від 03.09.2021.

Однак, позивач стверджує, що відповідач належним чином не виконувала умови кредитних договорів №758512860 від 18.08.2021, №18247-08/2021 від 28.08.2021, №/726333 від 02.09.2021, №/465800 від 03.09.2021 у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у загальному розмірі 61 895,26 грн.

Відповідно до умов вказаних договорів: кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом; кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за вказаними реквізитами; без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даними договорами третій особі, в зв`язку з чим відбудеться заміна сторони кредитодавця за цими договорами.

В змісті позовної заяви позивач зазначив, що 28.11.2018 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за оплату на умовах, визначених цим договором.

Позивач стверджує, що прийняв належні права вимоги до відповідача за кредитним договором №758512860 від 18.08.2021 та з моменту отримання такого права вимоги ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Однак, в матеріалах справи договір факторингу за №28/1118-01 відсутній, а наявна лише додаткова угода до вказаного договору від 31.12.2020, що позбавляє суд можливості перевірити перехід прав вимоги від первісного кредитора до позивача.

Крім цього, до позову долучено розрахунок заборгованості, відповідно до якого відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №758512860 від 18.08.2021 в розмірі 26 035,26 грн., з яких: 12 111,83 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 923,43 грн. - сума заборгованості за відсотками.

З урахуванням наведеного вище, зазначений розрахунок заборгованості суд не може покласти в основу рішення у справі, в цій частині позовних вимог, оскільки вказаний розрахунок здійснений ТОВ «ФК«ЄАПБ», а не первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», більше того, у цьому розрахунку взагалі відсутній запис у графі «кредитор» - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Такий розрахунок не є первинним документом та не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018, а також з вказаного розрахунку неможливо встановити формування заборгованості та її складові, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Тобто, даний розрахунок не є належним доказом суми заборгованості в розумінні положень ч.1 ст. 77 ЦПК України.

Таким чином, у конкретному випадку позивачем не долучено доказів правильності розрахунку та нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №758512860 від 18.08.2021 у розмірі 26 035,26 грн.

Щодо належного переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача за кредитними договорами №18247-08/2021 від 28.08.2021, №/726333 від 02.09.2021, №/465800 від 03.09.2021 суд зазначає наступне.

21.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №21092022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №18247-08/2021 від 28.08.2021.

19.04.2022 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19042022-Є, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №/726333 від 02.09.2021.

Крім цього, 19.04.2022 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №/465800 від 03.09.2021.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 21.09.2022 до договору факторингу №21092022 від 21.09.2022, витягу з реєстру боржників від 19.04.2022 до договору факторингу №19042022-Є від 19.04.2022, та витягу з реєстру боржників від 19.04.2022 до договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022, позивач набув права грошової вимоги до відповідача.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач стверджує, що прийняв належні права вимоги до відповідача за кредитними договорами №18247-08/2021 від 28.08.2021, №/726333 від 02.09.2021, №/465800 від 03.09.2021 та з моменту отримання такого права вимоги ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

У той же час, у матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування первісним позикодавцем ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «Гоуфінгоу» коштів позичальнику відповідно до вимог ст.ст. 526, 1054, 1088 ЦК України.

Відтак, позивачем не доведено, що позичальнику надано грошові кошти в строк, у розмірі та на умовах встановлених кредитними договорами №18247-08/2021 від 28.08.2021, №/726333 від 02.09.2021, №/465800 від 03.09.2021.

Окрім того, до позову долучено розрахунки заборгованості, відповідно до яких відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем, а саме:

- за кредитним договором №18247-08/2021 від 28.08.2021, за період з 21.09.2022 по 31.08.2024 в розмірі 4 160,00 грн, з яких: 2 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 160,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором №/726333 від 02.09.2021, за період з 19.04.2022 по 31.08.2024 в розмірі 15 700,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 700,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором №/465800 від 03.09.2021, за період з 19.04.2022 по 31.08.2024 в розмірі 16 000,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Однак, зазначені розрахунки заборгованості суд не може покласти в основу рішення у справі, в цій частині позовних вимог, оскільки вказані розрахунки здійснені ТОВ «ФК«ЄАПБ», а не первісними позикодавцями ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «Гоуфінгоу», вони не є первинними документами та не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018, а також з вказаних розрахунків неможливо встановити формування заборгованості та її складові, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Тобто, дані розрахунки не є належними доказами суми заборгованості в розумінні положень ч.1 ст. 77 ЦПК України.

Відповідний правовий висновок міститься в Постанові Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 01.02.2023 №199/7014/20 в якій суд, встановивши, що на підтвердження наявності в особи заборгованості за кредитним договором було надано лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду, дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача боргу за спірним кредитним договором.

Таким чином, у конкретному випадку позивачем не долучено жодного первинного документу, на підставі якого суд міг би стверджувати про надходження коштів за кредитними договорами №18247-08/2021 від 28.08.2021, №/726333 від 02.09.2021, №/465800 від 03.09.2021 на рахунок відповідача, відсутні платіжні доручення про здійснення перерахунку від первісних кредиторів грошових коштів на картковий рахунок боржниці. Позивач не надав доказів правильності розрахунків та нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами №18247-08/2021 від 28.08.2021 в розмірі 4 160,00 грн., №/726333 від 02.09.2021 в розмірі 15 700,00 грн., №/465800 від 03.09.2021 в розмірі 16 000,00 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами №24532 від 26.08.2021 та №48405 від 12.09.2021, суд зазначає наступне.

26.08.2021 між ТОВ «Селфі Кредит» як первісним кредитором та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №24532 (далі - договір), на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 2 500,00 грн. на наступних умовах: строк кредиту 30 днів, тип процентної ставки - фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день, знижена процентна ставка становить 0,01% в день.

Відповідно до пп.1.5.1 п.1.5. договору стандартна процентна ставка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки (пп.1.5.2. п.1.5. договору) (або споживач не є учасником програми лояльності); у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2. договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п.4.3. договору.

Пунктом 1.1. договору передбачено, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача в ІТС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, що є електронним підписом споживача та направлений товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІТС товариства.

Зі змісту договору вбачається, що він був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р242 26.08.2021 о 18:58:02.

Окрім того, боржником за допомогою електронного підпису було підписано паспорт споживчого кредиту. Всі основні умови кредитування доведені відповідачу, про що свідчить підпис в паспорті споживчого кредиту.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що договір про надання споживчого кредиту №24532 від 26.08.2021 укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення.

Відповідно до вищенаведеного, можна зробити висновок, що без здійснення входу на вебсайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між сторонами не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу.

Аналогічний висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 07.10.2020 по справі №127/33824/19.

Згідно з п.2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

22.09.2021 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту №24532 від 26.08.2021, згідно якої сторони домовились продовжити строк кредиту на 30 днів та внести зміни до договору, у тому числі, до п.1.4. договору, згідно якого строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитором (крім періоду прострочення), з кінцевим терміном повернення кредиту: 23.10.2021. У межах нового строку кредиту, застосовується стандартна процентна ставка, визначена договором.

Надалі 12.09.2021 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» як первісним кредитором та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №48405 (далі - договір), на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 2 000,00 грн. на наступних умовах: строк кредиту 30 днів, процентна ставка на добу 2,5 %, річні - 912,50 %, тип процентної ставки фіксована.

Зі змісту договору вбачається, що він був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором AV2615.

Окрім того, боржником за допомогою електронного підпису було підписано паспорт споживчого кредиту. Всі основні умови кредитування доведені відповідачу, про що свідчить підпис в паспорті споживчого кредиту.

Згідно з п.1.4. договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом.

Матеріалам справи підтверджується, що первісні кредитори ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Авіра Груп» свої зобов`язання за кредитним договором №24532 від 26.08.2021 та №48405 від 12.09.2021 виконали та надали позичальнику грошові кошти в розмірі 2 000,00 грн. та 2 500,00 грн. (суми коштів вказані відповідно до черговості зазначеного товариства), шляхом їх перерахування на банківську картку відповідача. Водночас відповідач в порушення умов договору не повернула грошові кошти у визначений договорами строк.

Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «Селфі Кредит», за договором про надання споживчого кредиту №24532 від 26.08.2021 станом на 08.01.2024 відповідач має заборгованість в розмірі 8 200,00 грн., з яких: 2 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 700,00 грн. - сума заборгованості за процентами.

Згідно з розрахунком, здійсненим ТОВ «ФК «Авіра Груп», за договором про надання фінансового кредиту №48405 від 12.09.2021 станом на 05.01.2024 відповідач має заборгованість в розмірі 10 750,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 450,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 300,00 грн. - сума заборгованості по комісії.

Жодних доказів на спростування вказаного розміру заборгованості, як і доказів сплати такого боргу, відповідачем до суду не надано. Контррозрахунку щодо позовних вимог, в межах кредитних договорів №24532 від 26.08.2021, №48405 від 12.09.2021, відповідач до суду також не надала.

За мовами даних кредитних договорів товариства мають право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача.

08.01.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №08012024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі до заборгованості за кредитним договором №24532 від 26.08.2021.

Факт переходу прав вимоги від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за вказаним договором підтверджується витягом з реєстру боржників від 08.01.2024 до договору факторингу №08012024 від 08.01.2024 та актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №08012024 від 08.01.2024.

05.01.2024 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №05012024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «Авіра Груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі до заборгованості за кредитним договором №48405 від 12.09.2021.

Факт переходу прав вимоги від ТОВ «ФК «Авіра Груп» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за вказаним договором підтверджується витягом з реєстру боржників від 05.01.2024 до договору факторингу №08012024 від 08.01.2024 та актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №05012024 від 05.01.2024.

Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 зазначено, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину: вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Враховуючи викладене, суд визнає доведеним той факт, що право вимоги за кредитними договорами №24532 від 26.08.2021, №48405 від 12.09.2021, у встановленому законом порядку перейшло до позивача.

Крім того, позивач стверджує, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а ним не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №24532 від 26.08.2021 в розмірі 8 200,00 грн. та заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №48405 від 12.09.2021 підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Зазначена позиція цивільно-процесуального законодавства щодо обов`язковості доказування тих чи інших підстав відображена також в ухвалі Верховного Суду України від 13.01.2010 по справі №6-25561св08, у якій особі в задоволені позову було відмовлено у зв`язку з тим, що обставини, на які вона посилалася, не були підтверджені відповідними доказами.

Крім того, суд звертає увагу на те, що інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду позивачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено.

Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 23,43 % (18 950,00 грн. х 100 / 80 845,26 грн.), а відтак з відповідача слід стягнути на користь позивача 709,46 грн. (3 028,00 грн. х 23,43 % / 100) судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за наступними договорами:

- за договором про надання споживчого кредиту №24532 від 26.08.2021 в розмірі 8 200,00 грн., з яких: 2 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 700,00 грн. - сума заборгованості за процентами;

- за договором про надання фінансового кредиту №48405 від 12.09.2021 в розмірі 10 750,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 450,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 300,00 грн. - сума заборгованості по комісії.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 709,46 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін по справі:

- позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ;

- відповідач - ОСОБА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.О. Ковбасюк