Справа № 947/8775/24
Провадження № 2/761/6038/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ?Газопостачальна компанія ?Нафтогаз Трейдинг?, треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ?Одісей - 55?, Товариство з обмеженою відповідальністю ?Управляюча компанія ?Бриз? про визнання недійсною умови договору постачання природного газу та стягнення суми надлишково сплачених коштів за договором постачання природного газу

В С Т А Н О В И В:

В березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до відповідача ТОВ ?Газопостачальна компанія ?Нафтогаз Трейдинг?, треті особи: ОСББ ?Одісей - 55?, ТОВ ?Управляюча компанія ?Бриз?в якому просив суд:

-визнати недійсною умову п.2.1.1 договору постачання природного газу №3520-НГТ-23 від 10 грудня 2021 року;

-умови п.2.1.1 договір постачання природного газу №3520-НГТ-23 від 10.12.2021 року викласти в наступній редакції: з червня 2021 року до червня 2022 року в кількості 320, 486 тис.куб. метрів, в тому числі по місяцях: грудень 2021 року - 76 603 куб.метрів, січень 2022 року - 86 635 куб.метрів, лютий 2022 року - 82 471 куб. метрів, березень 2022 року - 74 772 куб.метрів;

-стягнути з ТОВ ?Газопостачальна компанія ?Нафтогаз Трейдинг? на користь ОСББ ?Одісей - 55? суму надлишково сплачених коштів за договором постачання природного газу №3520-НГТ-23 від 10.12.2021 року у розмірі 1 920 194, 73 грн.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року, справу №947/8775/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ ?Газопостачальна компанія ?Нафтогаз Трейдинг?, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСББ ?Одіссей - 55?, ТОВ ?Управляюча компанія ?Бриз? про визнання недійсною умови договору постачання природного газу та стягнення суми надлишково сплачених коштів за договором постачання природного газу передано до Шевченківського районного суду м. Києва.

В обґрунтування щодо передачі вищезазначеної цивільної справи для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, судом першої інстанції було зазначено, що позивач у позовній заяві посилається на ч.3 ст.22 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ ?Про захист прав споживачів?, як на підставу звільнений від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви.

Також, судом зазначено, що із позову вбачається часткове оспорювання договору постачання природного газу №3520-НГТ-23 від 10 грудня 2021 року, укладеного між відповідачем ТОВ ?Газопостачальна компанія ?Нафтогаз Трейдинг? та третьою особою ТОВ ?Управляюча компанія ?Бриз?, а тому, суд на підставі п.п.7, 22 ч.1 Закону України ?Про захист прав споживачів? вважає, що дії вказаного закону в даному випадку на позивача ОСОБА_1 не розповсюджуються.

Крім того, судом було встановлено, що вказаний спір належить розглядати за правилами загальної підсудності на підставі ч.2 ст.27 ЦПК України (за місцезнаходженням юридичної особи згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), підстави для застосування інших видів територіальної підсудності відсутні.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11 червня 2024 року, апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, постановлено: ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року залишити без змін.

Залишаючи без змін ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року, Одеський апеляційний суд зазначив, що предметом спору у цій справі, окрім вимог немайнового характеру, є також матеріально-правова вимога про стягнення суми надлишково сплачених коштів за договором постачання природного газу №3520-НГТ-23 від 10 грудня 2021 року.

Зважаючи на предмет зазначеного вище договору та суб`єктів, що його уклали, можливо дійти висновку, що цей правочин не регулює правовідносини між постачальником газу та безпосереднім побутовим споживачем, оскільки, за умовами Договору, послугу з постачання газу отримує саме юридична особа споживач, яка використовує його для власних потреб, а не фізична особа з метою використання для власних побутових потреб.

Оскільки, умови зазначеного вище Договору не стосуються постачання природного газу позивачу, як побутовому споживачу, тобто він не є безпосереднім споживачем (отримувачем) цих послуг, тому при зверненні з цим позовом до суду на ОСОБА_1 не поширюється дія Закону України ?Про захист прав споживачів?, отже, підстави для розгляду цієї справи за правилами альтернативної підсудності (ч.5 ст. 28 ЦПК України), тобто місцем реєстрації позивача відсутні.

Крім того, апеляційною інстанцією також зазначено, що посилання скаржника на ч.8 ст.28 ЦПК України, як на правову підставу розгляду справи судом за місцем виконання договору, колегією суддів також було зазначено, що: постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ. Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (п.п.3.1, 3.5 Договору).

З копій актів приймання-передачі природного газу, убачається, що вони складені між ТОВ ?Газопостачальна компанія ?Нафтогаз Трейдинг? (постачальник) та ТОВ ?Управляюча компанія Бриз? (споживач) 31 грудня 2021 року у м. Києві.

Таким чином, зазначений вище договір, з огляду на акти приймання-передачі природного газу, виконується у м. Києві, що виключає розгляд цієї справи Київським районним судом м. Одеси, з підстав на які посилається скаржник.

Крім того, апеляційною інстанцією також було зазначено, що судом першої інстанції правильно визначено, що у справі за позовом ОСОБА_1 майно не є предметом спору, а тому, його місце знаходження саме по собі не має правового (юридичного) значення при вирішенні питання щодо дотримання правил підсудності.

З урахуванням вищевикладеного, цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ ?Газопостачальна компанія ?Нафтогаз Трейдинг?, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСББ ?Одіссей - 55?, ТОВ ?Управляюча компанія ?Бриз? про визнання недійсною умови договору постачання природного газу та стягнення суми надлишково сплачених коштів за договором постачання природного газу була передана на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва, відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ ?Газопостачальна компанія ?Нафтогаз Трейдинг?, 3-ті особи: ОСББ ?Одісей-95?, ТОВ ?Управляюча компанія ?Бриз? про визнання договору частково недійсним та стягнення коштів повернута особі, яка її подала.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалено: скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року, а справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ ?Газопостачальна компанія ?Нафтогаз Трейдинг?, 3-ті особи: ОСББ ?Одісей-95?, ТОВ ?Управляюча компанія ?Бриз? про визнання договору частково недійсним та стягнення коштів, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Отже, питання щодо визначення підсудності (юрисдикції) у справі за позовом ОСОБА_1 вже було розглянуто та його обґрунтування було викладено в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року та постанові Одеського апеляційного суду від 11 червня 2024 року, які набрали законної сили. А тому суд, розглядаючи заяву ОСОБА_1 в частині підсудності справи за його ( ОСОБА_1 ) позовом Київському районному суду м. Одеси чітко виклав позицію, щодо підсудності даного спору, а саме, відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України.

А тому, правових підстав, для застосування положень ст.30 ЦПК України, судом не встановлено.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25 березня 2025 року, позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ ?Газопостачальна компанія ?Нафтогаз Трейдинг?, треті особи: ОСББ ?Одісей - 55?, ТОВ ?Управляюча компанія ?Бриз? про визнання недійсною умови договору постачання природного газу та стягнення суми надлишково сплачених коштів за договором постачання природного газу була передана головуючому судді Кондратенко О.О.

Подана ОСОБА_1 заява підлягає поверненню, з наступних підстав.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано стороні заявника строк для усунення недоліків, виявлених при поданні заяви, а саме: умови оспорюваного позивачем Договору не стосуються постачання природного газу позивачу, як побутовому споживачу, тобто він не є безпосереднім споживачем (отримувачем) цих послуг, тому при зверненні з цим позовом до суду на ОСОБА_1 не поширюється дія Закону України ?Про захист прав споживачів?, а отже, відсутні правові підстави для звільнення останнього від сплати судового збору. А тому, позивачу необхідно сплати судовий збір за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 2 422, 40 грн. (1 211, 20 грн. х2= 2 422, 40 грн.) та з одну вимогу майнового характеру у розмірі, передбаченому Законом України " Про судовий збір ", що складає 15 140, 00 грн., про що надати суду оригінали квитанцій.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року, за ініціативи суду, було виправлено допущену описку в частині дати постановлення ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року, постановлено: зазначену дату постановлення ухвали ? 27 лютого 2025 року ? виправити на ? 27 березня 2025 року?.

На виконання ухвали суду від 27 березня 2025 року, через систему Електронний суд ОСОБА_1 надіслав заяву про усунення недоліків та передачу справи за підсудністю. Однак, як вбачається із поданої заяви, вона не містить доказів, які б свідчили про усунення недоліків, виявлених судом під час вивчення матеріалів справи та, які були викладені в ухвалі суду від 27 березня 2025 року. Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що при розподілі вищезазначеної цивільної справи головуючому судді Кондратенко О.О. було допущено порушення порядок визначення складу суду у зв?язку з чим, головуючий суддя збов?язаний заявити самовідвід у даній справі; судом не розглянуто його заяву від 26 березня 2025 року про передачу справи за підсудністю; судом першої інстанції безпідставно не застосовано Закон України ?Про захист прав споживачів?.

Вказане свідчить, що виявлені судом недоліки та викладені в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2025 року, позивачем усунуті не були.

З урахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку про повернення ОСОБА_1 позовної заяви, відповідно до ст.185 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.185, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ?Газопостачальна компанія ?Нафтогаз Трейдинг?, треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ?Одісей - 55?, Товариство з обмеженою відповідальністю ?Управляюча компанія ?Бриз? про визнання недійсною умови договору постачання природного газу та стягнення суми надлишково сплачених коштів за договором постачання природного газу- вважати неподаною та повернути стороні заявника.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: