Провадження № 4-с/359/22/2025
Справа № 359/7066/25
У Х В А Л А

Іменем України

02 липня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Муранової-Лесів І.В..

при секретарі Ліман А.Г.,

представника відділу ДВС - Шило О.В.,

стягувача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа стягувач: ОСОБА_1 , щодо накладення арешту на кошти боржника, -

встановив:

12.06.2025 в системі «Електронний суд» ОСОБА_2 , боржник у виконавчому провадженні ВП №77646114 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на дії Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), щодо накладення арешту на його банківські рахунки. Заявник просить визнати дії державного виконавця щодо накладення арешту на його банківській рахунки незаконними та зобов`язати скасувати постанову про арешт коштів на рахунках (а.с.1-4).

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_2 зазначив, що 09.06.2025 отримав через мобільний застосунок АТ «КБ «Приватбанк» постанову державного виконавця Бориспільського ВДВС про накладення арешту на банківські рахунки в межах виконавчого провадження щодо стягнення аліментів. Постанову вважає незаконною. Вказує на те, постанова була винесена без належного повідомлення його про відкриття виконавчого провадження, що порушує ст.28, 29 Закону України «Про виконавче провадження». Жодного виконавчого листа чи постанови про відкриття провадження він не отримував. Арешт був накладений попри те, що негайне виконання за заочним рішенням суду було здійснене ним добровільно, він сплатив визначену суму аліментів, що підтверджується квитанцією. Із його заробітної плати на основному місці роботи вже були здійснені утримання на користь стягувача в травні 2025 року, про що йому повідомив бухгалтер. 06.06.2025 року було стягнення відповідно до виконавчого провадження, що підтверджується квитанцією. Арешт його рахунків є надмірним, необґрунтованим та порушує його права як боржника, зокрема право на добровільне виконання рішення суду.

Ухвалою судді від 16.06.2025 скаргу було призначено до судового розгляду (а.с.25-26).

У судове засіданні заявник не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі (а.с.32).

Згідно із вимогами ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Представник Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), державний виконавець Шило О.В. проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на те, що кошти були списані та 25.06.2025 винесена постанова про зняття арешту з коштів боржника, додатково пояснила наступне. 28.03.2025 було відкрито виконавче провадження ВП 77646114 на підставі виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду про стягнення аліментів за один місяць. Інший державний виконавець відкрив виконавче провадження. Отримавши виконавче провадження для подальшого виконанню, вона з`ясувала, що не було винесено постанову про розмір витрат виконавчого провадження, які складають 369 гривень, з метою утримання яких була винесена оскаржувана постанова про накладення арешту на кошти боржника в межах зазначеної суми. Отримавши інформацію від бухгалтерії про надходження коштів, було надано розпорядження про їх перерахування на оплату витрат виконавчого провадження та винесено постанову про зняття арешту з коштів. Також пояснила, що на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника, аліменти утримуються з ОСОБА_2 за місцем роботи, та мають перераховуватися безпосередньо стягувачу.

Заінтересована особа, стягувач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що при вирішення скарги покладається на думку суду, зазначила, що ситуація з аліментами склалася таким чином, що бухгалтерія за місцем роботи боржника повідомила їй та виконавчій службі, що утримала аліменти за травень 2025 року. Проте жодних перерахувань на її рахунок не надходило.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги, надані державним виконавцем та отримані з АСВП матеріали ВП 77646114, суд дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Встановлено, що на виконанні у Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), перебуває виконавче провадження №77646114, відкрите з примусового виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду №359/12751/24, виданого 06.03.2025, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 26 листопада 2024 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 28.03.2025 постановою державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Смірнова І.Є. було відкрито вищевказане виконавче провадження (ВП 77646114) (а.с.37-38).

Як визнано представником Бориспільського ВДВС, в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про направлення копії постанови боржнику рекомендованим листом, а також докази отримання постанови ОСОБА_2 ..

Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесеною 22.04.2025 головним державним виконавцем Сороки В.І. було звернуто стягнення на доходи боржника, які він отримує у Головному управління Національної поліції у Київській області, та надано розпорядження бухгалтеру про нарахування аліментів, починаючи з 26.11.2024, та їх утримання із заробітної плати боржника в розмірі 50% доходів щомісяця: 25% - поточні платежі,25% - на погашення заборгованості та перераховувати їх на рахунок ОСОБА_1 (а.с.49).

Крім того, державним виконавцем Смірновим В.С. 28.03.2025 ухвалено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.48), відповідно до якої, на підставі ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до п.2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, визначено для боржника ОСОБА_2 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, 69 гривень.

У подальшому 25.06.2025 державним виконавцем Шило О.В. винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (а.с.50), відповідно до якої, на підставі ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до п.2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, визначено для боржника ОСОБА_2 розмір додаткових витрат виконавчого провадження в сумі 300 гривень.

Також встановлено, що 09.06.2025 державним виконавцем Бориспільського ВДВС Шило О.В. у вказаному виконавчому провадженні винесено постанову про арешт коштів боржника, яка мотивована тим, що боржником рішення добровільно не виконано, та що арешт накладається в цілях реального виконання рішення, а саме у межах суми звернення стягнення з урахуванням витрат виконавчого провадження в сумі 369 гривень.

В цьому зв`язку суд звертає увагу, що відповідно до абзаців першого та третього пункту першого розділу ІІІ «Порядку автоматизованого арешту коштів/електронних грошей боржників на рахунках/електронних гаманцях, відкритих надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, емітентами електронних грошей», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2019 року № 1203/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2019 р. за № 399/33370 (далі Порядок №1203/5), виконавець за допомогою АСВП виносить постанову про арешт коштів та накладає на неї кваліфікований електронний підпис.

Постанови про арешт коштів стають доступними для завантаження надавачами платіжних послуг у день їх формування в АСВП та накладення на них кваліфікованого електронного підпису виконавця.

В силу положень п.п.2-3 розділу ІІІ Порядку №1203/5 ІСНПП (Інформаційні системи надавачів платіжних послуг) за допомогою прикладного програмного інтерфейсу один раз на годину протягом робочого часу запитують інформацію щодо наявності постанови виконавця про арешт коштів для її виконання.

Після отримання постанови про арешт коштів ІСНПП негайно: формує повідомлення про прийняття постанови про арешт коштів до виконання надавачем платіжних послуг і відправляє його до АСВП; інформує відповідальну особу надавача платіжних послуг про необхідність виконання відповідних процедур згідно з внутрішніми правилами надавача платіжних послуг.

Відповідальна особа надавача платіжних послуг виконує постанови про арешт коштів у порядку їх надходження.

Про результат виконання постанови про арешт коштів та наявність/відсутність коштів/електронних грошей на рахунку/електронному гаманці боржника для її виконання в ІСНПП формується повідомлення, яке відправляється до АСВП.

В цьому зв`язку суд зауважує, що відповідно до абзацу другого п.2 розділу І Порядку №1203/5 до надавачів платіжних послуг належать банки, небанківські надавачі платіжних послуг, емітенти електронних грошей, які відповідно до законодавства України мають право відкривати рахунки, електроні гаманці користувачам.

Згідно із поясненнями представника Бориспільського ВДВС Шило О.В., отримавши інформацію бухгалтерії про надходження 06.06.2025 коштів боржника в сумі 370,88грн. на рахунок обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №359/12751/24, виданого 06.03.2025 Бориспільським міськрайонним судом, було видано розпорядження від 25.06.2025 №77646114 (а.с.42), відповідно до якого 1,88 повернуто на рахунок ОСОБА_2 , решту, в сумі 300 грн. витрат виконавчого провадження перераховано на рахунок IBAN UA1113571 в Державній казначейській службі України м.Києїв.

В цьому зв`язку суд звертає увагу, що відповідно до вимог п.5 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 (далі - Інструкція), визначено, що в органі державної виконавчої служби ведення книг обліку за кожним рахунком здійснюється відповідальною особою, яка визначається розпорядчим документом начальника органу державної виконавчої служби (далі - відповідальна особа органу державної виконавчої служби). Відповідальна особа органу державної виконавчої служби здійснює підготовку розрахункових документів про перерахування коштів, ведення необхідних нарядів банківських документів та розпоряджень державних виконавців, підготовку звітності щодо коштів на рахунках органів державної виконавчої служби.

Так, відповідно до п. 11 розділу VII Інструкції, при надходженні коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби чи рахунок авансового внеску відповідальна особа органу державної виконавчої служби повинна невідкладно повідомити начальника органу державної виконавчої служби, від якого боржника чи стягувача надійшли кошти і в якій сумі. Начальник органу державної виконавчої служби на виписці з рахунку Державної казначейської служби України або банку ставить напис "ознайомлений", підпис та дату ознайомлення.

Після цього відповідальна особа органу державної виконавчої служби невідкладно повідомляє державного виконавця про надходження депозитних сум. Державний виконавець на виписці Державної казначейської служби України або банку поряд із сумою, що надійшла на рахунок, ставить дату та підпис.

Тобто не є обов`язком державного виконавця, рішення та дії якого оскаржуються.

25.06.2025 державним виконавцем Шило О.В. ухвалено постанову про зняття арешту з коштів (боржника) у зв`язку з тим, що витрати виконавчого провадження сплачені в повному обсязі на рахунок відділу (а.с.44). Згідно з п.2 якої копії постанови направити на виконання до органу (установи), якому була надіслана постанова про арешт коштів боржника та сторонам виконавчого провадження.

В цьому зв`язку суд звертає увагу, що відповідно до вимог абзаців першого та третього п.1 розділу IV Порядку №1203/5 виконавець за допомогою АСВП виносить постанову про зняття арешту з коштів, постанову про скасування постанови про арешт коштів, постанову про закінчення виконавчого провадження, постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», постанову про скасування заходів примусового виконання на підставі частини четвертої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - постанови), на які накладається кваліфікований електронний підпис виконавця.

Постанови стають доступними для завантаження надавачами платіжних послуг у день їх формування в АСВП та накладення на них кваліфікованого електронного підпису виконавця.

Згідно з інформацією про виконавче провадження (а.с.46) станом на 26.06.2025 виконавче провадження ВП№77646114 не завершене.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції визначає засади виконавчого провадження, а саме, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Суд звертає увагу, що дії, рішення державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, у тому числі щодо виконання обов`язку направити відповідну постанову сторонам виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням (ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» заявником не оскаржуються, клопотання про поновлення строку на їх оскарження також не подавалося.

А також, що в силу вимог ч.2 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються виключно в електронній формі.

Зі змісту скарги встановлено, що ОСОБА_2 є користувачем ЄСІТС.

Суд враховує, що в силу вимог ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч.2 та 3 цієї статті арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях.

Відповідно до вимог ч.5 вказаної статті постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Також суд враховує, що відповідно до положень ч.1 ст.42 Закону України «Про виконавчого провадження» к ошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої, абзаців першого та третього частини третьої цієї статті витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Крім того, згідно із вимогами ч.4 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Так, відповідно до вимог п.7 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

В силу вимог ч.ч.1,2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Арешт на майнові права у вигляді майнових прав у внутрішній системі обліку особи, яка провадить клірингову діяльність, накладається в порядку, встановленому статтею 64 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки».

Не допускається накладення арешту на кошти, що знаходяться в Національному банку України або інших банках на рахунках, відкритих Центральному депозитарію цінних паперів та/або кліринговим установам для забезпечення здійснення грошових розрахунків.

Не допускається накладення арешту, звернення стягнення за власними зобов`язаннями Центрального депозитарію цінних паперів як суб`єкта господарювання на кошти, що знаходяться в Національному банку України або інших банках на рахунках, відкритих Центральному депозитарію цінних паперів для забезпечення виплати доходів за цінними паперами, при погашенні боргових цінних паперів чи при здійсненні емітентом інших корпоративних операцій, що передбачають виплату коштів.

Не допускається накладення арешту, звернення стягнення на кошти, що отримуються (утримуються) небанківським надавачем платіжних послуг на розрахунковому рахунку, відкритому банком небанківському надавачу платіжних послуг для виконання платіжних операцій, за зобов`язаннями такого небанківського надавача платіжних послуг перед будь-яким кредитором, крім звернення стягнення за зобов`язаннями цього небанківського надавача платіжних послуг перед користувачем, за умови що таке зобов`язання пов`язано з наданням ним платіжних послуг такому користувачу. Порядок звернення стягнення на кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках небанківських надавачів платіжних послуг, встановлюється Національним банком України.

Так, згідно із ч.4 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Крім того, відповідно до ч.6 цієї статті визначено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Відповідно до ч.5 цієї статті, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, встановлено, що постанова державного виконавця Шило О.В. про арешт коштів боржника від 09.06.2025 (ВП №776461114) була ухвалена з метою стягнення витрат виконавчого провадження у порядку, визначеному ст.ст.18,42,48 Законом України «Про виконавче провадження». Арешт був накладений в межах розміру таких витрат та був знятий державним виконавцем з дотриманням вищенаведених вимог ч.5 ст.13, п.2 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом із з цим встановлено, що списання коштів з рахунку боржника на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №359/12751/24, в зазначеній сумі 370,88 грн. мало місце 06.06.2025, що підтверджується інформацією, отриманою боржником через мобільний застосунок АТ «КБ «Приватбанк» (а.с.13) та розпорядженням №77646114 від 25.06.2025 (а.с.42).

Тобто, реальна необхідність у накладенні арешту на кошти боржника 09.06.2025 була відсутня.

Проте, доказів того, що станом на 09.06.2025 у державного виконавця була наявна інформація про надходження коштів на рахунок відділу ДВС, суду не надано.

Встановлено, що боржник отримав повідомлення АТ «КП «Приватбанк» про накладення арешту на його рахунок через мобільний застосунок банку 09.06.2025 (а.с.15).

До Бориспільського відділу державної виконавчої служби з підтвердженням перерахування коштів витрат виконавчого провадження у визначеній сумі 369 грн., та відповідно для зняття арешту з його коштів на рахунку в АТ «КБ Приватбанк», ОСОБА_2 не звертався. Доказів протилежного суду надано не надано.

Як і не звертався у порядку, визначеному п.1 розділу ХІХ Інструкції із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, без урахування такого арешту.

Суд звертає увагу, що в силу вимог ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник ОСОБА_2 , як сторона у виконавчому провадженні, зобов`язаний невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положення наведених статей дають підстави для висновку, що до суду можуть бути оскаржені не тільки дії державного виконавця, а й бездіяльність.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до вимог ч.ч.1-3 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, встановлено, що арешт коштів боржника бу накладений з метою стягнення витрат виконавчого провадження, в межах розміру таких витрат, та скасований після отримання виконавцем відомостей про надходження на рахунок органу державної виконавчої служби суми коштів, стягнених з боржника необхідної для витрат виконавчого провадження. Тобто, оскаржуване рішення про накладення арешту на кошти боржника було вчинене відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця. Постанова про накладення арешту на кошти та постанова про зняття арешту направлялася для виконання через Автоматизовану систему виконавчих проваджень, в день її підписання.

Доказів порушення права заявника, зокрема, подвійного списання коштів, зволікання зі скасуванням арешту, суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні скарги.

На підставі викладеного та ст. ст. 13, 126, 259-261, 449 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа стягувач: ОСОБА_1 , щодо накладення арешту на кошти боржника відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Бориспільський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів, який обчислюється з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Суддя І. В. Муранова-Лесів