Справа № 639/4506/25
Провадження № 2-о/639/125/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі судді Борисенка О.О.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання та встановлення факту утримання,

установив:

26.06.2025 до Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить: встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю з 2005 року до 12.12.2023; встановити факт утримання ОСОБА_1 вітчимом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 замість біологічного батька ОСОБА_3 з 2005 року.

Матеріали заяви сформовані в системі «Електронний суд» 25.06.2025 та підписані представником заявника адвокатом Хорошиловим Іваном Сергійовичем, який діє на підставі ордеру.

Оглянувши надані матеріали, суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За положеннями ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в частині першій якої визначено перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, а частиною другою цієї ж статті встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

Зі змісту поданої заяви і доданих до неї документів вбачається, що заявник ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цією заявою в порядку окремого провадження, зазначив, що встановлення факту сімейних стосунків необхідно для подальшого встановлення того, що біологічний батько ОСОБА_4 не утримував ОСОБА_1 , та для визнання ОСОБА_2 особою, яка фактично утримувала сина, з метою захисту прав ОСОБА_1 на соціальні гарантії.

З матеріалів заяви суд вбачає, що ОСОБА_2 був військовослужбовцем, ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув, про що видане свідоцтво про смерть.

Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі під час дії воєнного стану здійснюється відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців», постанови КМ України від 28.02.2022 №168 та наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 №45.

З аналізу положень статті 16-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців» суд вбачає, що право на одержання одноразової грошової допомоги, що призначається у разі загибелі військовослужбовця під час дії воєнного стану мають зокрема дружина загиблого ОСОБА_5 , а також інші особи, які перебували на утриманні загиблого.

Отже, суд вбачає наявність спору про право на отримання одноразової грошової допомоги між заявником та іншими утримувачами такої допомоги (дружиною загиблого).

Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові № 468/1025/23 від 06.11.2024, факт виховання дитини вітчимом не може встановлюватись у безспірному порядку, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) наведено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

У відповідності до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Крім того, не зазначення Заявником у своїй заяві про встановлення факту проживання та встановлення факту утримання жодних заінтересованих осіб є свідченням того, що Заявник не може довести для яких саме заінтересованих осіб буде мати значення встановлення судом зазначених фактів.

В цій справі суд встановив наявність спору про право, у зв`язку з чим у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання та встановлення факту утримання необхідно відмовити.

Керуючись ст. 260, 261, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті окремого провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання та встановлення факту утримання.

Роз`яснити заявнику його право на звернення з відповідною позовною заявою в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО