Справа № 286/1966/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л. ,

із секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Словечанської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду і просить встановити факт прийняття спадщини її матір`ю ОСОБА_2 після смерті своєї матері, а її, позивача, баби ОСОБА_3 , а також визнати за нею право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Льонок» с. Можари Можарівської сільської ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області, розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 4566 грн., що належала її бабі ОСОБА_3 , мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_3 . Спадкоємцем після її смерті була її дочка, а її, позивача, мати ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадщину після смерті матері, так як мала на руках сертифікат на право на земельну частку (пай), але нотаріально не оформила своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_2 мати померла. Вона прийняла спадщину за законом після смерті останньої, так як проживала разом з нею на день її смерті. Однак, оформити спадщину на земельну частку (пай) вона не може, так як сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий не за життя, а після смерті спадкодавця.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач в своїй позовній заяві просить справу слухати у її відсутність. Представник відповідача надав заяву, в якій також просять справу слухати у їх відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акту.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Копія Державного акту на право колективної власності на землю серії ЖТ № від 07.05.1996 свідчить, що КСП «Льонок» с. Можари Овруцької районної ради народних депутатів Овруцького району Житомирської області було передано у колективну власність 3334,6 гектарів землі. Землю передано у колективну власність для виробництва товарної сільськогосподарської продукції відповідно до рішення Овруцької районної ради народних депутатів від 25.04.1996 (а. с. 15).

Копія списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Льонок» с. Можари Овруцького району, який додається до державного акту серії ЖТ № (Додаток №1) підтверджує, що ОСОБА_3 була членом КПС «Льонок» та включена до вищевказаного списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Льонок» с. Можари Овруцького району, який додається до державного акту на право колективної власності на землю (а. с.16-17).

З листа управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №3314/35-23 від 27.11.2023 вбачається, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Овруцькою райдержадміністрацією, на території Можарівської сільської ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області, на ім`я ОСОБА_3 було зареєстровано та видано сертифікат на право земельну частку (пай) по реформованому КСП «Льонок» с. Можари Можарівської сільської ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області серії ЖТ №0273729 за №508 від 09.12.1999, згідно розпорядження Овруцької РДА від 17.12.1997 №428.

Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) становила 2,34. Вартість земельної частки (паю) становила 4566 грн..

Згідно книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на території Можарівської сільської ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області, державні акти на право власності на земельну ділянку взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0273729 по реформованому КСП «Льонок» с. Можари Можарівської сільської ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області, на ім`я ОСОБА_3 станом на 01.01.2013 не реєструвалися та не видавалися (а. с.11).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 при житті було включено до списку громадян-членів КСП «Льонок» с. Можари Можарівської сільської ради, що мають право на земельну частку (пай), відповідно при житті вона набула право власності на земельну частку пай в розмірі 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.02.1998.

Відповідно, на день смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну їй земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Льонок» с. Можари Можарівської сільської ради, розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 4566 грн. 00 коп..

ОСОБА_2 дочка ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті матері, на підставі ст. 549 ЦК України (1963 року), вступивши в шестимісячний законом строк в управління та володіння спадковим майном, так як проживала разом з нею на день її смерті, робила ремонт будинку: білила його, фарбувала.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла. На день її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), яку вона успадкувала після смерті матері.

Вказані обставини підтверджуються копіями: свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23.12.1950, свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 08.12.1968, довідок Словечанської сільської ради №411 від 05.09.2024 і №643 від 20.06.2025 та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 14.10.2008 (а. с. 5, 6, 8, 12, 33).

У суду не має підстав не довіряти вказаним документам, а тому суд вважає факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , на підставі ст.549 ЦК України 1963 року, доведеним.

Встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_2 позивачеві необхідно для оформлення права на спадщину після смерті останньої.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Згідно з ч. ч.1,2 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Позивач є дочкою спадкодавця ОСОБА_2 та спадкоємцем за законом 1-ї черги. Вона прийняла спадщину після смерті матері, так як у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, і їй було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Крім позивача, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. Однак, в нотаріальній конторі, куди вона звернулася за оформленням права на спадщину на зазначену земельну частку (пай), їй було відмовлено, так як сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий не за життя, а після смерті спадкодавця ОСОБА_3 ..

Зазначені обставини, в свою чергу, підтверджуються копіями: свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 03.06.1974, свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 08.12.1968, а також постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1028/02-31 від 28.05.2025 та повідомленням Овруцької ДНК №1093/01-16 від 09.06.2025 (а. с. 7, 9, 10, 30).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника ( спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому слід визнати за позивачем право власності на спадкову земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Льонок» с. Можари Можарівської сільської ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області, розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 4566 грн. 00 коп., що належала ОСОБА_3 та яку успадкувала ОСОБА_2 , але документально не оформила свої спадкових прав.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 200, 206, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), яка проживає за адресою: с. Можари Коростенського району Житомирської області, право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Льонок» с. Можари Можарівської сільської ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області, розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 4566 грн., що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і яку успадкувала після її смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 26.06.2025.