РІШЕННЯ

іменем України

02 липня 2025 рокуСправа №451/818/25
Провадження № 2/451/304/25

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретар судового засідання Федорук І.Б.

з участю представника позивача Фрей А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Радехові в залі суду цивільну справу №451/818/25 за позовом ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування та встановлення фактів, що мають юридичне значення,

у с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції учасників процесу

19 травня 2025 року адвокат Фрей Андріан Васильович звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 з позовом до відповідача Радехівської міської ради Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що рідною сестрою та спадкоємцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 (відповідно до ст. 530 ЦК УРСР), яка проживала разом із нею до дня її смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після ОСОБА_2 , оскільки на момент її смерті проживала з нею за однією адресою та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки разом із онуком Позивачем ОСОБА_1 до смерті ОСОБА_2 утримували її, доглядали за її будинком у АДРЕСА_1 та опікувалися іншим її майном, також вони здійснили поховання померлої. На момент смерті ОСОБА_2 у її власності перебувала земельна ділянка, загальною площею 2,38 га, яка належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №044013 від 27.12.1999. Після смерті ОСОБА_2 спадщину фактично прийняла її сестра ОСОБА_3 , однак не звернулася за оформленням своїх спадкових прав та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . (Зареєстрованих інших осіб разом із ОСОБА_2 не було). Як видно з витягу зі спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не відкривалася, спадщину не прийняв ніхто. Позивач є спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом, зареєстрованим за №35, та після її смерті звернувся в нотаріальну контору та оформив свої спадкові права на належне ОСОБА_3 майно, яке було охоплене заповітом №35. Так, Позивач має право успадкувати і інше майно, яке належало ОСОБА_3 на день її смерті, а саме земельну ділянку, успадковану від ОСОБА_2 , за оформленням спадкових прав на яку ОСОБА_3 не звернулася. З огляду на вищезазначене позивач не може реалізувати свої майнові права як спадкоємець у позасудовому порядку, а тому змушена звернутися з цим позовом до суду (а.с.3-18).

Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі

Своєю ухвалою від 22 травня 2025 року суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання (а.с.1-2).

Суд своєю ухвалою від 11 червня 2025 року закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с.141).

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Просив допитати свідка ОСОБА_5 у судовому засіданні, інший свідок помер.

Представник відповідача Радехівської міської ради в судове засідання не прибув, проте подав до суду заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити без його участі та ухвалити рішення на розсуд суду (а.с.112).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Установлені судом фактичні обставини справи

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 у віці 81 рік у с. Забава Радехівського району Львівської області, про що 03.01.2001 Виконкомом Бишівської сільської ради Радехівського району Львівської області складено відповідний актовий запис №2, що видно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №4 від 12.01.2024 (а.с.46).

Після смерті Спадкодавця ОСОБА_2 залишилася спадщина, а саме земельна ділянка, площею 2,38 га, розташована на території Бишівської сільської ради, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №044013, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3482 від 27.12.1999 (а.с.50-53).

Як видно з Висновку про вартість об`єкта оцінки, а саме земельної ділянки, загальною площею 2,38 га, що розташована за адресою: Львівська обл., Радехівський р., Бишівська сільська рада, виконаного 20.09.2024 року оцінювачем ОСОБА_6 , ринкова вартість об`єкта оцінки складає без ПДВ: 160 821 (сто шiстдесят тисяч вiсiмсот двадцять одна) гривня 00 копiйок (а.с.20-40).

Згідно з довідкою, виданої В.о. старости сіл Бишів, Забава, Ордів, Торки, Радехівського району, Львівської області від 28.07.2023 року №182 померла ОСОБА_2 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована в АДРЕСА_1 одна (а.с.54).

Через свій похилий вік ОСОБА_2 , 1918 року народження, та у зв`язку з тим, що вона була самотньою людиною, до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 вона постійно проживала без реєстрації в АДРЕСА_2 .

На день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вищевказаною адресою була зареєстрована її рідна сестра ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (онук ОСОБА_8 ). Вказані особи до дня смерті доглядали ОСОБА_2 та здійснили її поховання, що видно з Довідки № 203 від 03.06.2024 (а.с.55).

Окрім того, з Довідки №219 від 26.07.2023, виданої Сокальською міською радою Червоноградського району Львівської області видно, що Позивач ОСОБА_1 дійсно доглядав до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 і похоронив ОСОБА_2 на кладовищі в с. Переспа Червоноградського району, Львівської області (а.с.57).

Окрім зазначених довідок, факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 є рідними сестрами по батьку (батько ОСОБА_9 ) та факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном підтвердила свідок ОСОБА_5 , не довіряти показам якої немає підстав ( а. с. 144)

ОСОБА_2 та ОСОБА_10 є рідними сестрами. Як видно зі Свідоцтва про народження, виданого повторно, серії НОМЕР_1 , виданого 27.03.1975 (а.с.87), ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Переспа Сокальського району Львівської області, про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження 30.12.1949 зроблено відповідний запис №1420, а її батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_12 (а.с.87).

24.12.1963 ОСОБА_8 одружилася з ОСОБА_13 , про що в Книзі записів актів громадянського стану про шлюб 24.12.1963 зроблено відповідний запис за №13, що видно зі Свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_2 , виданого Переспівською сільською радою Сокальського району Львівської області 24.12.1963 (а.с.88). Прізвище ОСОБА_14 після укладення шлюбу ОСОБА_15 .

Не отримавши відомостей про народження ОСОБА_16 у відділі ДРАЦС, Позивач звернувся із заявою до Центрального державного історичного архіву України м. Львів (надалі ЦДІАЛ) із запитом про надання відомостей про народження останньої. Із відповіді ЦДІАЛ №Н-49 від 10.06.2024 (а.с.) видно, що у метричній книзі греко-католицької парафії с. Переспа, повіт ОСОБА_17 із записами про народження за 1876-1877, 1897-1898, 1902-1908, 1919, 1922-1923, 1933-1938 рр. та у фонді 618 «Римо-католицька митрополича консисторія, м. Львів», у метричній книзі римо-католицької парафії м-ка ОСОБА_18 (до якої належала римокатолицька громада с. Переспа) повіт ОСОБА_17 із записами про народження за 1919-1929 рр., інформації про народження ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 не виявлено (а.с.58).

Дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ОСОБА_20 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №7 від 30.05.2024 (а.с.41-42). Саме з витягу видно що 10.07.1954 року між ОСОБА_19 та ОСОБА_21 було укладено шлюб, який зареєстровано Переспівською сільською радою Сокальського району. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_22 .

Окрім того Позивач надає також фото, на якому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поряд стоять разом на весіллі у позашлюбної дочки чоловіка ОСОБА_2 (а.с.101).

Разом із тим, як видно з Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76671720 від 18.04.2024 (а.с.43), після смерті Спадкодавця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у Спадковому реєстрі інформація відсутня, тобто спадкова справа після її смерті не відкривалася та спадщину ніхто юридично не прийняв (тобто сестра ОСОБА_3 чи інші особи за оформленням спадкових прав після смерті ОСОБА_2 не зверталися).

ОСОБА_23 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 83 років, в селі Переспа, Сокальського району, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за №14, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 , виданим Переспівською сільською радою Сокальського району 19.07.2004 (а.с.95).

Як видно із Довідки №204 від 03.06.2024, виданої Сокальською міською радою Львівської області (а.с.56), ОСОБА_7 , 1918 року народження, до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_2 . Разом із нею був зареєстрований її онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Виконком Переспівської сільської ради Сокальського району Львівської області 24.03.2004 року посвідчував заповіт від імені гр. ОСОБА_3 , який зареєстрований у реєстрі за №35.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_23 за заповітом.

Як видно із Витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76671758 від 18.04.2024, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Львівської області була відкрита спадкова справа №50911713 (номер у нотаріуса 135) від 23.03.2011 (а.с.44-45).

Із Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.03.2011 №1-340, на підставі заповіту, посвідченого виконкомом Переспівської сільської ради Сокальського району Львівської області 24.03.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №35, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна гр. ОСОБА_3 , 1921 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.92).

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Переспа, Сокальського району, Львівської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 06.01.1968 зроблено відповідний запис за №2, що видно із Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , виданого Переспівською Сільською радою Сокальського району Львівської області 06.01.1968 (а.с.94). У відомостях про батьків зазначено: батько: ОСОБА_24 ; мати: ОСОБА_25 .

Батько Позивача ОСОБА_24 1940 року народження помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 69 років у с. Переспа Сокальського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації смертей 28.09.2009 зроблено відповідний актовий запис №17, що видно зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 28.09.2009 Переспівською сільською радою Сокальського району Львівської області (а.с.93).

Мати позивача ОСОБА_25 ІНФОРМАЦІЯ_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 72 роки, про що 02.11.2018 складено відповідний актовий запис №09, що вбачається зі свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_6 від 02.11.2018, виданого Виконавчим комітетом Переспівської сільської ради Сокальського району, Львівської області (а.с.97).

Батько Позивача ОСОБА_24 є сином ОСОБА_23 , відповідно Позивач ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_3 . Документи про народження ОСОБА_24 втрачено, разом з тим, встановлення зв`язку між ОСОБА_3 та ОСОБА_24 не є суттєвим, оскільки Позивач є спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом.

Окрім того, ОСОБА_24 після смерті своєї матері не звертався за оформленням своїх спадкових прав на спадкове майно та помер.

Отже, рідною сестрою та спадкоємцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 (відповідно до ст. 530 ЦК УРСР), яка проживала разом із нею до дня її смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після ОСОБА_2 , оскільки на момент її смерті проживала з нею за однією адресою та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки разом із онуком Позивачем ОСОБА_1 до смерті ОСОБА_2 утримували її, доглядали за її будинком у АДРЕСА_1 та опікувалися іншим її майном, також вони здійснили поховання померлої. На момент смерті ОСОБА_2 у її власності перебувала земельна ділянка, загальною площею 2,38 га, яка належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №044013 від 27.12.1999. Після смерті ОСОБА_2 спадщину фактично прийняла її сестра ОСОБА_3 , однак не звернулася за оформленням своїх спадкових прав та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . (Зареєстрованих інших осіб разом із ОСОБА_2 не було). Як видно з витягу зі спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не відкривалася, спадщину не прийняв ніхто. Позивач є спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом, зареєстрованим за №35, та після її смерті звернувся в нотаріальну контору та оформив свої спадкові права на належне ОСОБА_3 майно, яке було охоплене заповітом №35.

Так, Позивач має право успадкувати і інше майно, яке належало ОСОБА_3 на день її смерті, а саме земельну ділянку, успадковану від ОСОБА_2 , за оформленням спадкових прав на яку ОСОБА_3 не звернулася.

28.08.2024 Позивач звернувся до Сокальської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на цілу частину спадкового майна, - а саме на земельну ділянку, площею 2, 3800 га, яка розташована на території Бишівської сільської ради, Червоноградського (після адміністративної реформи - Шептицького) району, Львівської області та належать померлій ІНФОРМАЦІЯ_10 - гр. ОСОБА_2 , яка на час смерті проживала без реєстрації в АДРЕСА_2 разом зі своєю рідною сестрою - гр. ОСОБА_26 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 .

У Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.09.2024 нотаріус зазначив, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , 23 березня 2011 року заведена спадкова за №135/2011 рік та внесена в Спадковий реєстр за №50911713. Для встановлення родинних відносин померлої - гр. ОСОБА_2 з померлою - гр. ОСОБА_3 , нотаріус зазначив, що Позивачем не було представлено жодних документів, які б доказували їхні родинні відносини, а саме рідна сестра - рідна сестра. В Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, до якого в нотаріуса є доступ, також немає жодних даних (а.с.81-82).

ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений Переспівською сільською радою, Сокальського району, Львівської області 24 березня 2004 року за реєстром №35, за яким земельні ділянки, згідно сертифіката на земельну частку (пай) серії ЛВ №049632, розміром 2,4600 га., що розташовані на території Переспівської сільської Документ сформований в системі ради, Сокальського району, Львівської області заповіла своєму внукові - гр. ОСОБА_1 , який 23 березня 2011 року їх на себе оформив і отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 135/2011 до майна померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.113-135).

Все інше майно спадкодавця, яке не охоплене заповітом, спадкується за законом.

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Позиція суду

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Щодо позовних вимог про встановлення фактів, що мають юридичне значення

До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, суд застосовує норми Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України).

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, окрім іншого, родинних відносин між фізичними особами.

Крім того, за змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а саме факт прийняття спадщини.

Суд бере до уваги роз`яснення, викладені у пунктах 1, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995.

Позивач довів належними та допустимими доказами факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідними сестрами по батьку (батько ОСОБА_9 ) та факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном (на підставі ст. 549 ЦК УРСР).

Також, обставини, щодо встановлення фактів не спростовані відповідачем та доведені позивачем у судовому засіданні. Отже, вимоги позивача про встановлення таких юридичних фактів необхідно задовольнити.

Щодо позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, суд застосовує норми Цивільного кодексу України (ЦК України) та Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР).

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Таким чином, на спадкові правовідносини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , поширюються норми ЦК УРСР, оскільки спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року.

На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

З огляду на ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17.

Отже, ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майно.

На спадкові правовідносини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , поширюються норми ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У розумінні ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийнята спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину за законом після смерті баби на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час її відкриття постійно проживав разом із нею, та звернулася в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк.

Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони позивача встановлення фактів та про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити.

Щодо розподілу судових витрат

У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 141, 211, 229, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України; на підставі ст. 33 Конституції України; ст. ст. 16, 29, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України; ст. ст. 524, 525, 526, 529, 549, 554 ЦК УРСР; ст. ст. 81, 131 ЗК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Установити факт, що має юридичне значення (факт родинних відносин), а саме факт що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 є рідними сестрами по батьку (батько ОСОБА_9 ).

Установити факт, що має юридичне значення, а саме факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном (згідно із ст. 549 ЦК УРСР).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, загальною площею 2,38 га, в порядку спадкування, після смерті його бабусі ОСОБА_3 , яка належить ОСОБА_2 згідно із Державним актом на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №044013 від 27.12.1999.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони та інші учасники у справі

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: адвокат Фрей Андріан Васильович, адреса: проспект Відродження, 14, місто Радехів Шептицький район, Львівська область, 80200.

Відповідач: Радехівська міська рада Львівської області, , місцезнаходження: проспект Відродження, 3, місто Радехів, Шептицький район, Львівська область, 80200.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 3 липня 2025 року.