Єдиний унікальний номер: 448/1412/24
Провадження № 2/448/67/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23.06.2025 м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гіряк С.І.,

за участі секретаря судового засідання Рушеляк Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до

відповідача: виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області (місцезнаходження: пл. І.Франка, 14, м. Судова Вишня,Яворівського району, Львівської області, 81340),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області (місцезнаходження: пл. І.Франка, 14, м. Судова Вишня,Яворівського району, Львівської області, 81340),

Служба у справах дітей Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області (місцезнаходження: пл. І.Франка, 14, м. Судова Вишня,Яворівського району, Львівської області, 81340),

ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 )

вимоги позивача: про визнання протиправним та скасування рішень органу місцевого самоврядування,

учасники справи:

представники позивача ОСОБА_1 адвокати Манукян М.А., Каралюс В.М.,

представник третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Лука Т.М. (в режимі відеозв`язку),

встановив:

І. Стислий виклад позиції учасників спору

1. Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Манукян М.А. 02.08.2024 звернулася з позовною заявою до відповідача, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області, Служба у справах дітей Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить:

1.1. визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області №165 від 04.06.2024 року про затвердження висновку стосовно розв?язання спору, а саме усунення перешкод батькові ОСОБА_2 у вихованні, спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначення способів участі батька ОСОБА_2 у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

1.2. визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області №166 від 04.06.2024 року про затвердження висновку стосовно розв?язання спору, а саме усунення перешкод у участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі ОСОБА_3 із внуком з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

1.3. стягнути із Відповідача на користь позивача судові витрати.

2. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що до Шевченківського районного суду м.Чернівці подано ОСОБА_2 позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - Органи опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області (справа №727/2492/24). Згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2024 року відкрито провадження у справі №727/2492/24 та доручено Органу опіки та піклування Судововишнянської міської ради Львівської області скласти висновок стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод батькові ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 та визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином. Вказує, що на виконання даної ухвали суду комісія з захисту прав дитини при виконавчому комітеті Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області склала висновок щодо розв`язання спору, який затверджено рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області №165 від 04.06.2024 року.

3. Також вказує, що до Шевченківського районного суду м.Чернівці подано ОСОБА_3 позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з внуком, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - Органи опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області (справа №727/2496/24). Згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2024 року відкрито провадження у справі №727/2496/24 та доручено Органу опіки та піклування Судововишнянської міської ради Львівської області скласти письмовий висновок стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод у участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі ОСОБА_3 із внуком ОСОБА_4 . На виконання даної ухвали суду комісія з захисту прав дитини при виконавчому комітеті Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області склала висновок стосовно розв`язання спору, який затверджено рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області №166 від 04.06.2024 року.

4. Вище вказані рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області вважають протиправними та такими що підлягають до скасування з огляду на наступне.

5. Вказує, що рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області № 165 та № 166 від 04.06.2024 року, якими затверджено Висновки Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод батькові ОСОБА_2 у вихованні, спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначення способів участі батька ОСОБА_2 у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також висновку стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод у участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі ОСОБА_3 із внуком з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняті не у відповідності до діючого законодавства України, зокрема всупереч вимог, передбачених п.73,74 Порядку провадження органами опіки та пікоування діяльності пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ від 24.09.2008 року №866, ст.159 Сімейного кодексу України. Окрім цього, вважають, що затвердженні рішеннями висновки не відповідають інтересам малолітньої дитини, порушують права малолітньої дитини передбачені Конвенцією про права дитини, а також не відповідають наявним матеріалам, щодо малолітнього ОСОБА_4 зібраним Службою у справах дітей Судововишнянської міської ради на протязі більш як 2 років. Також вказують, що у затвердженні рішеннями висновках у супереч вимогам закону не конкретизовано, чітко не визначено час, місце виконання способів участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини як матір`ю так і виконавчою службою, відповідно повністю виключають можливість їх виконання. Також даними вважають, що у затверджених рішеннями висновках порушено рівність у батьківських правах другого із батьків, зокрема матері, порушують права матері передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а також містять способи участі у вихованні і спілкуванні з дитиною, які не передбачені законом.

6. Також зазначає, що Рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області №165 та №166 від 04.06.2024 року, якими затверджено Висновки Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради, носять очевидно незаконний характер, оскільки відповідно до Регламенту Судововишнянської міської ради Львівської області дані Висновки не підлягали винесенню на розгляд виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області, а повинні були бути повернуті на доопрацювання та приведення у відповідність до вимог діючого законодавства України.

Доповнює, що згідно ухвал Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19.04.2024 року про відкриття проваджень у справах №727/2492/24 та №727/2496/24 доручено складення висновку Органу опіки та піклування Судововишнянської міської ради, проте оскаржувані рішення затвердили висновки, які складені комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Судововишнянської міської ради, яка є окремою юридичною особою аніж Судововишнянська міська рада, що вбачається із витягів з ЄДРПОУ. Зокрема, усі три юридичні особи мають різні ЄДРПОУ і є окремими юридичними особами.

Крім цього, згідно рішенням №238-31/2022 31 позачергової сесії 8-го скликання від 16.11.2022 року затверджено положення про службу у справах дітей Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області. Згідно п.2.23 даного Положення до основних функцій служби у справах дітей належить збирання матеріалів, підготовка письмових висновків органів опіки та піклування для подання до суду або проекти рішень органу опіки та піклування щодо розв`язання спорів між батьками стосовно зокрема участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно висновки, які затверджені оскаржуваними рішеннями, складені поза межами повноважень як виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради так і комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради. Таким чином висновок мав бути складений та підписаний саме Службою у справах дітей, яка не брала участі у складанні висновку, хоча саме вона наділена повноваженнями на складання такого роду висновків. Первинно в межах справ №727/2492/24 та №727/2496/24 залучено неналежну третю особу так як такого органу як орган опіки та піклування Судововишнянської міської ради не існує і відповідно Відповідач не був уповноважений ухвалою суду на складення висновків про розв`язання спорів у справах №727/2492/24 та №727/2496/24.

7. Крім цього, вказує, що висновки стосовно розв`язання спорів, які затверджені оскаржуваними рішеннями, не відповідають вимогам закону, так як згідно п.73, 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини затвердженого Постановою КМУ №866 від 24 вересня 2008 року після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради з урахуванням висновку служби у справах дітей. Під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

Натомість вважають, що висновки щодо розв`язання спорів не містять відомостей про час та місце зустрічей батька із дитиною, є не конкретизованим так як не передбачає чіткого графіку побачень батька із дитиною та містить способи участі батька у вихованні дитини, які не передбачені законом та грубо порушують права матері. Зокрема, у висновках щодо розв`язання спорів вказано про обов`язок матері повідомляти батька дитини про поїздки більш як на два дні із населеного пункту Судова Вишня, що обмежує право вільного пересування та приватності особистого життя зокрема матері дитини. Також, покладення обов`язку на матір дитини щодо повідомлення про факти пропуску дитиною шкільних занять та факти - захворювання і лікування дитини є неправомірним так як ОСОБА_2 може самостійно реалізовувати свої права в цій сфері так як спілкується із класним керівником дитини та його сімейним лікарем.

Відповідно вважають, що висновки щодо розв`язання спорів, які затверджені оскаржуваними рішеннями, є незаконні та унеможливлюють їх виконання матір`ю дитини та органами ДВС з огляду на свою неконкретизованість. Такого роду висновки спрямовані не на забезпечення виконання ОСОБА_2 батьківських прав, а надання можливості продовжувати психологічно впливати саме на ОСОБА_1 з метою вчинення домашнього насильства та вимагання вчинення на його користь вимог майнового характеру.

8. Крім цього, вказує, що згідно п.73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини затвердженого Постановою КМУ №866 від 24 вересня 2008 року працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, а у разі потреби, також з родичами дитини. До уваги береться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Натомість вважають, що затверджені висновки щодо розв`язання спорів не містять опис дійсних обставин справи та складені не з врахуванням ані думки/інтересів дитини ані документів, які сама ж Судововишнянська міська рада протягом більш як два роки складала відносно оцінки ризиків та обстеження умов проживання дитини, її ставлення до батьків та виконання ними батьківських обов`язків.

9. Вказує, що згідно наданого протоколу №7 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради від 03-16 травня 2024 року вбачається, що на засіданні комісії не було розглянуто та не враховано документи, які знаходяться в матеріалах справ №727/2492/24 па №727/2496/24, зокрема неодноразові звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів щодо вчинення домашнього насильства відносно неї та дитини з боку ОСОБА_2 та його матері, негативне ставлення дитини до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , його страх спілкування із батьком та бабусею.

Крім цього, зазначає, що як вбачається із додатку №1 рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради №42 склад комісії з питань захисту прав дитини відрізняється від складу осіб, присутніх на засіданні даної комісії 03-16 травня 2024 року.

10. Звертає увагу, що ОСОБА_2 насамперед симулює любов і турботу до дитини, а фактично не виконує своїх батьківських обов`язків. ОСОБА_2 намагається шляхом введення суду в оману здобути незаконні рішення для того, щоб продовжувати насильство над колишньою дружиною та малолітнім сином з метою реалізації своїх незаконних майнових вимог.

Вказує, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує гострий конфлікт з приводу поділу спільно набутого майна подружжя. Відповідно з метою вчинення психологічного тиску на колишню дружину ОСОБА_2 підбурив своїх родичів щодо подання ідентичних позовів щодо усунення перешкод у спілкуванні із малолітнім ОСОБА_4 , хоча насправді жодного інтересу до дитини у них немає і дитину використовує ОСОБА_2 як метод впливу на ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що ОСОБА_2 проживаючи з ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство відносно неї, що стало причиною розірвання шлюбу і зазначено у позовній заяві про розірвання шлюбу. В подальшому вчиняв різного роду провокації для створення штучних доказів про те, що ОСОБА_1 та члени її сім`ї вчиняють психологічне насильство відносно нього. Крім цього, використовує різні способи впливу та тиску на ОСОБА_1 та членів її сім`ї з метою досягнення своїх вимог майнового характеру - вимог щодо відмови Позивачки від позову про поділ спільного майна подружжя та відчуження на його користь квартири за адресою АДРЕСА_4 , яка була побудована її батьками, є новоствореним об`єктом і не набута ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі з позивачкою.

Використовуючи свій кровно-рідний зв`язок із сином, нехтує інтересами і потребами малолітньої дитини, не виконує свої батьківські обов`язки взагалі, імітуючи факт нібито вчинення йому перешкод у спілкуванні із сином. ОСОБА_2 з моменту народження сина ніколи не займався дитиною, яку виховувала мати з допомогою своїх батьків. Натомість ОСОБА_2 будував кар`єру незважаючи на необхідність участі його у житті дитини та виконання своїх батьківських обов`язків. Як наслідок, у ОСОБА_2 первинно був незначний емоційно-психологічний зв`язок з дитиною ще в період перебування його у шлюбі із Позивачкою. Проте після фактичного припинення шлюбних відносин між Сторонами, вчинення в присутності дитини домашнього насильства відносно Позивачки та відносно самої дитини і тривале ігнорування ОСОБА_2 дитини після припинення шлюбних відносин спричинило повну втрату емоційно-психологічного зв`язку.

При кожній зустрічі дитина не бажала спілкуватись із батьком, почувалась поряд із ним тривожно та перебувала під постійним психологічним тиском від нього. Малолітній ОСОБА_4 не бажав проводити час з батьком так як сприймав його як особу яка вчиняла домашнє насильство відносно його матері та зокрема і його. Тому дитина внаслідок багаторічної протиправної поведінки батька у сім`ї, його скандалів, погроз та образ матері, психологічного насильства у сім`ї сформувала стійке негативне ставлення до батька- насильника.

Наслідком тривалих конфліктів в присутності дитини, вчинення психологічного насильства відносно дитини та його матері, малолітній ОСОБА_2 є відсутність бажання у дитини спілкуватись з власної волі з батьком і Позивачка не вчиняє будь-яких перешкод у їх спілкуванні.

11. Вказує, що в межах справ №727/2496/24 та №727/2492/24 було вжито заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_1 до ухвалення судового рішення у справі №727/2492/24 та у справі №727/2496/24 передати малолітнього сина ОСОБА_4 бабусі ОСОБА_3 та батьку ОСОБА_2 кожної першої суботи місяця з 10 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин та з 14 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин. З метою виконання вище вказаних ухвал суду про забезпечення позову відкрито виконавчі провадження та за результатом проведення виконавчих дій складено акт державного виконавця від 04.05.2024 року, в якому вказано, що малолітній ОСОБА_2 не бажає спілкуватись із батьком та категорично відмовився від побачення із батьком. Також, складено акт державного виконавця від 04.05.2024 року, в якому вказано, що малолітній ОСОБА_2 не бажає спілкуватись із бабусею та категорично відмовився від побачення із нею, коли дитина побачила ОСОБА_3 , то почав кричати та плакати. Як наслідок, малолітній ОСОБА_4 боїться батька та ОСОБА_3 та категорично проти спілкування із ними. Висновки затверджені оскаржуваними рішеннями сформовані без врахування інтересів дитини та його права на психологічне здоров`я. Крім цього, вказує, що фактично ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків в частині виховання та утримання дитини, так як у добровільному порядку не виконував такі.

12. Щодо оскаржуваних рішень виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, то вважає, що такі прийняті без врахування інтересів та думки дитини, без врахуванням обставин справи та документів, які були надіслати як в межах судових справ, так і окремо адвокатом Манукян М.А. з метою всебічного розгляду питання надання висновку.

Зокрема, рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області №165 від 04.06.2024 року затверджено висновок стосовно розв`язання спору у справі №727/2492/24, яким продубльовано позовні вимоги ОСОБА_2 . В даному рішенні вказано про необхідність зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні із сином. Натомість звертає увагу, що в самому висновку вказано - ОСОБА_1 повідомила, що не чинить перешкод у спілкуванні батька з сином, не проти такого спілкування проте бажає щоб був чіткий графік побачень в присутності психолога чи педагога з метою відстоювання інтересів дитини. Крім цього, ОСОБА_1 повідомила про необхідність визначення місця проведення таких побачень так як не бажає щоб такі побачення відбувались за місцем її проживання так як між нею та ОСОБА_2 конфліктні відносини через систематичне вчинення останнім відносно неї домашнього насильства та продовження вчинення відносно неї психологічного насильства.

Вказує, що як в матеріалах судової справи так і наданих Судововишнянській міській раді доказах стороною Позивача відсутні докази чинення перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з сином з боку Позивача. Зокрема, протягом двох років після фактичного припинення шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останній не звертався до органу опіки та піклування за місцем проживання сина з метою встановлення йому графіку побачень із сином.

Таким чином, вважають, що зазначення органом місцевого самоврядування в оскаржуваному рішенні про усунення перешкод у спілкуванні із дитиною шляхом зобов`язання ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із сином є безпідставним.

13. Вказує, що зазначення у висновку затвердженому оскаржуваним рішенням про можливість побачень батька з сином абсолютно не сприяє вирішенню спору щодо участі у вихованні дитини так як не містить чіткого графіку, який буде співвставлений із розкладом дитини та батьків, буде реальний до виконання. Наданий висновок вказує на створення формального графіку, який лише сприяє створенню нових конфліктів між учасниками судового процесу. Так як суд вирішує дану категорію справи першочергово з врахуванням графіку, який визначає орган опіки та піклування, то в даному випадку затверджений висновок абсолютно не сприяє вирішенню спору та є не аргументованим.

Вважають, що оскаржуваними рішеннями затверджено висновки, в яких передбачено необмежене спілкування ОСОБА_2 із сином, що абсолютно є неприпустимим графіком побачення так як виключає спілкування дитини із матір`ю та іншими членами сім`ї. Крім цього це надасть ОСОБА_2 право постійного перебування біля сина та продовжувати вчиняти відносно дитини та ОСОБА_1 домашнього насильства.

Окрім цього, у висновках не передбачено участь педагога та психолога під час зустрічей із дитиною, що грубо порушує права дитини враховуючи те, що в порядку виконання ухвал про забезпечення позову було проведено виконавчі дії щодо передачі дитини батьку та бабусі, проте такі зустрічі супроводжувались психологічним тиском на дитину, яка кричала та плакала та категорично відмовилась від спілкування із батьком та бабусею. Такі акти не були враховані Судововишнянською міською радою та не вжито заходів щодо відстоювання інтересів дитини в складених висновках, які затверджені рішеннями органу місцевого самоврядування що оскаржуються. Затверджені висновки не містять умов щодо вирішення спору та складенні без врахуванням письмових доказів. Вказує, що за відсутності бажання спілкуватись сина із батьком недопустимим є визначення способу участі батька у вихованні дитини шляхом надання можливості відвідування місце проживання батька та проведення тривалих побачень. Вважає, що передача дитини для спілкування із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наодинці є загрозливим для життя дитини.

Вказує, що позивачка не заперечує щодо законного права ОСОБА_2 на виконання своїх батьківських прав, проте наполягає на забезпеченні дитини належних та безпечних умов з метою першочергового врахування інтересів дитини та захисту його прав.

14. Щодо рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області №166 від 04.06.2024 року, яким затверджено висновок стосовно розв`язання спору у справі №726/2496/24, то аналогічно звертає увагу на його неаргументованості та протиправності з огляду на те, що даним висновком також фактично продубльовано позовні вимоги ОСОБА_3 . В даному рішенні вказано про необхідність зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні із онуком, хоча доказів на підтвердження такого факту не здобуто в межах розгляду спірного питання. Відповідно з аналогічних підстав оскаржуване рішення №166 підлягає до скасування.

Щодо передбаченого графіку участі ОСОБА_3 у вихованні онука, то аналогічно такий висновок є нечітким та прийнятим не в інтересах дитини. Зокрема, з численних доказів вбачається що дитина самостійно висловлюється проти спілкування із бабусею та спостерігаються негативні відносини між ними. Таким чином, призначення побачень без присутності педагога та психолога є грубим порушенням прав дитини. Крім цього, передбачення побачення дитини з бабусею у всі державні свята та день народження онука почергово унеможливлює належне спілкування малолітнього ОСОБА_4 із матір`ю враховуючи, що іншим оскаржуваним рішенням №165 передбачено побачення дитини з батьком у всі державні свята та день народження сина почергово.

15. Вважає, що оскаржувані рішення затвердили висновки, які не співставлені один із одним та прийняті без врахування наявності в Шевченківському районному суд м.Червнівці ще двох справ за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо усунення перешкод у спілкуванні із онудом/правнуком малолітнім ОСОБА_4 .

Вважає, що по суті Відповідач абсолютно не розібрався із суттю спору та надав два висновки, які не сприяють розв`язанню спору, а лише суперечать правам та інтересам дитини. Відповідачем не враховано жодні письмові докази, які в свою чергу в більшій мірі складені безпосередньо ним та спростовує необхідність надання висновку який ідентичний позовним вимогам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Більше того, Відповідачем не враховано думку дитини, яка не була заслухана і не враховано акти, в яких відображено волю дитини та сприйняття усієї ситуації. Крім цього, затверджені оскаржуваними рішеннями висновки є неаргументовані та необгрунтовані, не містять тверджень на спростування доводів Позивачки та підтвердження своєї правової позиції по справі. В наведених висновках грубо порушують права дитини так як останній в категоричній формі проти спілкування із батьком і бабусею ОСОБА_3 , що вказує на неможливість визначення побачень дитини з третіми особами без присутності психолога/педагога та за місцем проживання третіх осіб без чіткого графіку.

Враховуючи вище вказане вважають оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають до скасування.

16. Відповідач відзиву на позов не надав.

17. 13.09.2024 від представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Луки Т.М. надійшли до суду пояснення по справі.

Зазначає, що 14.02.2014 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб за актовим записом №42.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_4 , про що Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції у місті Львові 12.04.2016 здійснено актовий запис про народження №413 та свідоцтво НОМЕР_1 . Подружнє життя між позивачкою та третьою особою не склалося і 02.02.2022 року за рішенням Галицького районного суду м. Львова шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 було розірвано.

Вказує, що незважаючи на те, що у вказаному рішенні суду про розірвання місце проживання дитини не визначено, а син ОСОБА_2 зареєстрований разом із батьком за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_1 без відома ОСОБА_2 утримує малолітнього ОСОБА_4 у своїх батьків у АДРЕСА_6 , постійно залякуючи і принижуючи, руйнуючи його психіку та забороняючи контакти з батьком, бабусею, дідусем та прабабусею.

Зазначає, що ОСОБА_2 завжди забезпечував усі потреби свого єдиного сина як у батьківському плані, так і з фінансової сторони. Між ним та сином завжди існував тісний взаємозв`язок, заснований на взаємній любові, а всі свої зусилля ОСОБА_2 спрямовував на його виховання, розвиток здібностей дитини та забезпечення усього необхідного для становлення цілісності його особистості. Однак, вказує, що знаючи, наскільки сильний взаємозв`язок існує між ОСОБА_2 та його єдиним сином, бажаючи розірвати цей зв`язок, змусити батька та сина страждати, зі сторони Позивачки та її батьків з моменту розірвання шлюбу створюються постійні штучні перешкоди, що унеможливлюють спілкування Позивача з сином.

Вказує, що третя особа регулярно дає кошти Позивачці на утримання дитини. Незважаючи на усі намагання третьої особи продовжувати брати усесторонню участь у вихованні та розвитку сина після розірвання шлюбу Позивачка систематично не допускає жодних контактів між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Третя особа навіть не має можливості поспілкуватися з ОСОБА_1 метою спільного вирішення питання виховання дитини, оскільки без жодних на те пояснень та причин припинила з ним спілкування більш ніж 7 років шлюбу лише у зв`язку з тим, що він перестав обіймати високі посади і у нього почалися проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим третя особа категорично перестав влаштовувати позивачку та її батьків, які систематично вчиняють психологічне насильство відносно третьої особи і його малолітнього сина, задля зустрічі з яким третя особа систематично приїжджає із м. Чернівці в м. Судова Вишня, не даючи їм можливості бачитися та спілкуватися. З метою прикриття своїх неправомірних та свавільних дій відносно третьої особи та його сина, ОСОБА_1 подає до правоохоронних органів наклепницькі заяви про нібито вчинення ОСОБА_2 відносно неї протиправних дій, намагаючись сформувати з Третьої особи образ домашнього насильника, осквернити його репутацію,честь і знеславити в очах сина, залякати та змусити його забути про рідну дитину.

Кожного разу при намаганні поспілкуватися з дитиною на Третю особу та його близьких родичів, зокрема ОСОБА_3 (бабусі малолітнього ОСОБА_9 ), ОСОБА_5 (прабабусі малолітнього ОСОБА_9 ) ОСОБА_10 (дідуся неповнолітнього малолітнього ОСОБА_9 ) вчиняється тиск не лише зі сторони позивачки, а й зі сторони її батьків, що полягає у недопущенні їх до дитини за місцем її фактичного проживання, безпідставному цькуванні, приниженні честі і гідності Третьої особи та його близьких родичів, погроз, у тому числі із застосуванням зброї. Позивачка не надає можливості третій особі спілкуватися чи навіть бачити сина, влаштовує скандали та забирає дитину з шкільних занять під час навчального процесу лише для того, щоб унеможливити хоча б миттєве побачення дитини з батьком. Позивачка неодноразово погрожувала третій особі із застосуванням нецензурної лайки у присутності їх спільної дитини та на очах дитини, застосовувала фізичну силу до третьої особи. Мати Позивачки, неодноразово влаштовувала скандали в приміщенні навчального закладу, де навчається син Третьої особи, ображала та принижувала третю особу та його матір в присутності дитини й залякувала батьком малолітнього ОСОБА_4 . Крім того, ОСОБА_11 неодноразово погрожувала третій особі із застосуванням нецензурної лайки у присутності малолітньої дитини за місцем її фактичного проживання. Батько Позивачки, неодноразово, у присутності малолітньої дитини та із застосуванням нецензурної лайки, погрожував ОСОБА_12 особі фізичною розправою, у тому числі із застосуванням зброї. Третя особа неодноразово звертався з повідомленнями до відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП Львівської області про неприйнятну та неправомірну поведінку ОСОБА_1 та її батьків щодо обмеження його прав.

Також зауважує, що ОСОБА_2 неодноразово звертався до Служби у справах дітей Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області з метою захисту інтересів та психологічного стану сина ОСОБА_4 . У відповідь на подані звернення Служба у справах дітей Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області порекомендувала вирішити дане питання в судовому порядку у відповідності до ст. 157 СК України, а також засвідчила, що не має заходів впливу на свавільну та протиправну поведінку ОСОБА_1 та її батьків. Після численних марних спроб вирішити дане питання шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, ОСОБА_2 вимушений звернутися до суду,у зв`язку з чим в провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці знаходиться справа №727/2492/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Органи опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином.

Вказує, що відповідно до ст. 157 СК України питання про виховання дитини батьки повинні вирішувати спільно. Третя особа зобов`язаний брати участь у вихованні свого сина і має право на особисте спілкування з ним, а Позивачка - ОСОБА_13 та члени її родини не мають права перешкоджати спілкуванню Третій особі з дитиною.

Вказує, що позивачка має захищати свої права та інтереси час судового розгляду у межах справи №727/2492/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Органи опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином, що слухається у провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівців, а не ініціювати окрему судову справу щодо оскарження висновків органу опіки та піклування у межах даної справи.

Оскаржувані висновки органу опіки та піклування не породжують певних правових наслідків для суб`єктів відповідних правовідносин, правові наслідки для батьків виникнуть виключно в результаті ухвалення судом рішення в межах заявлених позивачем вимог у справі №727/2492/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя : Органи опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином, що слухається у провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівців, що свідчить, на його думку, про обрання позивачкою не ефективного способу захисту порушеного права.

18. 18.09.2024 представниця позивачки адвокат Манукян М.А. подала до суду додаткові пояснення у справі.

Вказує, що представник третьої особи зазначає, що Позивачка систематично залякує та принижує свою дитину, застосовувала фізичну силу до ОСОБА_2 та умисно здійснює перешкоди у спілкуванні із сином останньому, натомість, представник третьої особи не надав жодного доказу на підтвердження своїх тверджень. Крім цього, усе вище вказане спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що саме ОСОБА_2 був насильником в сім`ї і це стало причиною розірвання шлюбу (двічі було звернення до правоохоронних органів в період перебування шлюбу щодо вчинення домашнього насильства відносно Позивачки з боку ОСОБА_2 , текст позовної заяви про розірвання шлюбу). Крім цього, ОСОБА_2 не намагався протягом двох років вирішити питання спільного виховання дитини так як не вживав заходів передбачених нормами чинного законодавства (не звертався до органу опіки та піклування з метою визначення способу участі його у вихованні дитини та не звертався до суду), натомість створював штучні докази нібито чинення йому перешкод у спілкуванні із сином. Таким чином, ОСОБА_2 не маючи графіку побачень із сином повідомляв працівників правоохоронних органів завідомо неправдиву інформацію про нібито вчинення йому перешкод у спілкуванні із сином, вчиняв психологічний тиск на Позивачку систематичними викликами поліції з метою вимагання від останньої вчинення дій майнового характеру на його користь в призмі поділу майна подружжя. Доповнює, що в долучених доказах третя особа не надала судового рішення про притягнення Позивача чи членів її сім`ї за вчинення протиправних діянь відносно ОСОБА_2 , а тому усі твердження такого характеру не можуть братись до уваги судом та мають розцінюватись критично.

Крім цього, за зверненням ОСОБА_2 представники органу опіки та піклування Судововишнянської міської ради систематично здійснювати перевірку умов проживання Позивачки та її сина. Як наслідок складено численні акти, з яких вбачається, що дитина проживає у відмінних умовах, забезпечена усім необхідним та не бажає спілкуватись із батьком та бабусею ОСОБА_3 з огляду на вчинення з їх боку "неправомірних дій відносно нього. Доповнює, що до позову долучена відеофіксацію однієї із зустрічей ОСОБА_2 із сином, з якої чітко видно так званий «тісний зв`язок» батька та сина, коли дитина боїться ОСОБА_2 та не бажає спілкуватись із ним. Також, вказує, що ОСОБА_2 не надав доказів погіршення його стану здоров`я чи проблем у кар`єрі, якими він обгрунтовує негативне ставлення Позивачки до нього, що вказує на введення суду в оману третьою особою з метою викривлення дійсних обставин справи, а саме приховування дійсної причини розірвання шлюбу - вчинення домашнього насильства з його боку відносно Позивачки.

Щодо посилання на те, що Позивачем вибрано не ефективний спосіб захисту і те, що оскаржувані рішення не мають правових наслідків для Позивача і не порушують її права, то звертає увагу суду, що оскаржувані рішення затверджують висновки згідно яких Позивачку зобов`язано вчиняти відповідні діяння, а отже прямо порушують її права та створюють для неї наслідки - невиконання рішення органу опіки, що в призмі ст.159 СК України вважається чиненням перешкод у спілкуванні із дитиною та може бути підставою для звернення до суду для усунення таких перешкод. Так як оскаржувані рішення прийняті з процедурними порушеннями і впливають на права та обов`язки Позивачки, то саме в даній справі можливе вирішення такого спору. Звертає увагу, що у справі №727/2492/24 та справі №727/2496/24 не можливо належним чином захистити права Позивача, так як в даній справі не можливо скасувати оскаржувані рішення, які стосуються безпосередньо Позивачки.

19. 25.09.2024 від представника третьої особи ОСОБА_3 адвоката Луки Т.М. надійшли до суду пояснення по справі.

Зазначає, що 14.02.2014 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб за актовим записом №42.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_4 , Львові 12.04.2016 здійснено актовий запис про народження №413 та свідоцтво НОМЕР_1 . Подружнє життя між позивачкою та третьою особою не склалося і 02.02.2022 року за рішенням Галицького районного суду м. Львова шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 було розірвано.

Вказує, що внук третьої особи зареєстрований разом із своїм батьком за адресою: АДРЕСА_5 , але фактично проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_6 . Після розірвання шлюбу між сином третьої особи та позивачкою наявні часті конфлікти та позивачка чинить перешкоди у спілкуванні Третій особі та іншим членам родини з внуком. Позивачка не допускає жодних контактів між бабою і внуком, не дає можливості підкуватися по телефону, привітати його з днем народження та подарувати дарунки.Намагання Третьої особи побачити внука у школі закінчувались лише сварками тим, що Позивачка силою забирала внука зі школи. Бабуся неодноразово намагалася приїхати за фактично адресою проживання Позивачки і внука, привізши внукові подарунки, але ворота у будинку їй ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки Позивачка не відповідала. Після неодноразових спроб бабусі поспілкуватися з внуком, остання вирішила з`ясувати у Позивачки причини конфлікту та умови за яких вона може бачитися та спілкуватися з внуком, проте Позивачка відмовляється вирішувати даний конфлікт у будь-який законний спосіб на телефонні дзвінки не відповідає. З метою усунення перешкод у спілкуванні з внуком третя особа неодноразово зверталася з відповідними заявами до органів поліції та відповідних органів опіки та піклування.

Третя особа вважає, що між нею як бабою, яка проживає окремо і дитиною, її онуком, повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, оскільки спілкування дитини з бабою, служитиме задоволенню життєво важливих потреб дитини. У зв`язку з тим, що між Позивачкою і Третьою особою виникли непорозуміння, які носять особистий характер і така ситуація не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з внуком, Третя особа вимушена дане питання вирішити в судовому порядку, оскільки саме такий спосіб може захистити право на спілкування та виховання внука та є визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку батьків дитини.

Вказує, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці знаходиться справа №727/2496/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні із внуком, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - Органи опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області.

Зазначає, що питання про виховання дитини батьки повинні вирішувати спільно. Третя особа зобов`язана брати участь у вихованні свого внука і має право на особисте спілкування з ним, а Позивачка - ОСОБА_13 та члени її родини не мають права перешкоджати спілкуванню Третій особі з дитиною.

Вказує, що позивачка має захищати свої права та інтереси час судового розгляду у межах справи №727/2492/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Органи опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином, що слухається у провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівців, а не ініціювати окрему судову справу щодо оскарження висновків органу опіки та піклування у межах даної справи.

Оскаржувані висновки органу опіки та піклування не породжують певних правових наслідків для суб`єктів відповідних правовідносин, правові наслідки для батьків виникнуть виключно в результаті ухвалення судом рішення в межах заявлених позивачем вимог у справі №727/2492/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя : Органи опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином та для Третьої особи у межах справи №727/2496/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні із внуком, що слухається у провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівців, що свідчить, на його думку, про обрання позивачкою не ефективного способу захисту порушеного права. Та є самостійною та достатньою підставою для відмови у позові.

20. 18.09.2024 представниця позивачки адвокат Манукян М.А. подала до суду додаткові пояснення у справі.

Вказує, що представник третьої особи у письмових поясненнях зазначає, що Позивачка систематично чинить перешкоди у спілкуванні із онуком, а тому оскаржувані рішення є законні та не підлягають до скасування в межах даної справи. Проте звертає увагу суду, що усі надані докази третьою особою лише спростовують твердження третьої особи так як містять відомості, що усі звернення ОСОБА_3 не знайшли своє підтвердження в частині чинення перешкод Позивачкою. В усіх відповідях ВП №1 Яворівського РВ ГУ НП у

Львівській області вказано, що в діях ОСОБА_1 , які описані у зверненні ОСОБА_3 , не вбачається складу адміністративного чи кримінального правопорушення. Крім цього, ОСОБА_3 жодного разу не зверталась до органу опіки та піклування Судововишнянської міської ради Львівської області з метою встановлення їй графіку побачень із онуком, який би могли дотримуватись Сторони. Натомість ОСОБА_3 вбачала за прийнятне приходити у будь-який час до житла батьків Позивачки і намагатись потрапити у приватний будинок без попереднього погодження такого візиту. Такі наміри зустрітись із онуком не передбачені вимогами законодавства та не свідчать про чинення третій особі перешкод у спілкуванні. Звертає увагу, що у кожній відповіді ВП №1 Яворівського РВ ГУ НП у Львівській області на звернення ОСОБА_3 було надано роз`яснення про необхідність звернення ОСОБА_14 до органу опіки та піклування Судововишнянської міської ради з метою визначення способів участі у вихованні дитини. Крім цього, згідно відповіді Служби у справах дітей від 14.09.2023 року вказує про необхідність третій особі узгоджувати факт відвідування внука із мамою дитини про що повідомляти матір заздалегідь. Проте ОСОБА_3 не проявляла поведінку прийнятну та передбачену нормами законодавства.

Вважає, що усі долучені звернення третьої особи до правоохоронних органів вказують на штучне створення з боку третьої особи конфліктних ситуацій з метою чинення тиску на Позивача та схиляння її до відмови від майнових претензій в сфері поділу майна подружжя із ОСОБА_2 . Крім цього, третя особа спотворює дійсні обставини справи так як самостійно провокує як дитину так і її маму на створення конфлікту з метою складення протоколу про вчинення домашнього насильства відносно неї. Вказує, що протиправні діяння третьої особи - психологічний тиск на дитину, стали підставою для звернення Позивачки до правоохоронних органів та органу опіки та піклування Судововишнянської міської ради. Вважає визначений графік побачень дитини із ОСОБА_3 абсолютно не відповідає інтересам дитини враховуючи те, що дитини різко негативно реагує на третю особу, боїться її та не хоче спілкуватись. Дані обставини викладені в численних актах за участі представників Відповідачів, проте при прийнятті оскаржуваних рішень не враховані. Відповідно затверджені висновки оскаржуваними рішеннями є нечітким та прийнятим не в інтересах дитини.

Щодо посилання на те, що Позивачем вибрано не ефективний спосіб захисту і те, що оскаржувані рішення не мають правових наслідків для Позивача і не порушують її права, то звертає увагу суду, що оскаржувані рішення затверджують висновки згідно яких Позивачку зобов`язано вчиняти відповідні діяння, а отже прямо порушують її права та створюють для неї наслідки - невиконання рішення органу опіки, що в призмі ст.159 СК України вважається чиненням перешкод у спілкуванні із дитиною та може бути підставою для звернення до суду для усунення таких перешкод. Так як оскаржувані рішення прийняті з процедурними порушеннями і впливають на права та обов`язки Позивачки, то саме в даній справі можливе вирішення такого спору. Звертає увагу, що у справі №727/2492/24 та справі №727/2496/24 не можливо належним чином захистити права Позивача, так як в даній справі не можливо скасувати оскаржувані рішення, які стосуються безпосередньо Позивачки. Зокрема, саме в порядку подання окремого позову можна досягти результату у виді скасування рішення органу місцевого самоврядування. Крім цього, підставою для подання позову є встановлення прийняття оскаржуваних рішень з процесуальними порушеннями, які є підставою для скасування рішень, оскільки висновки, які затверджені оскаржуваними рішеннями, складені поза межами повноважень як виконавчого комітету Судововишнянської міської ради, так і комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради.

Вказує, що висновки щодо розв`язання спорів не містять відомостей про час та місце зустрічей третіх осіб із дитиною, є не конкретизованими, так як не передбачають чіткого графіку побачень та грубо порушують права матері. Відповідно висновки щодо розв`язання спорів, які затверджені оскаржуваними рішеннями, є незаконні та грубо порушують права Позивачки, які створюють для неї відповідні обов`язки - покладають на позивачку обов`язок виконувати вимоги висновків.

21. 25.09.2024 від представника третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвоката Луки Т.М. надійшли до суду пояснення по справі.

Вказує, що подані письмові пояснення представника позивачки містять недостовірні відомості. Беззмістовні твердження ОСОБА_1 та її батьків, якими вони стараються змалювати образ ОСОБА_2 як тирана і домашнього насильника, є нічим їм, як намаганням спаплюжити його репутацію та вчиняти тиск на нього. Позивачка не допускає до дитини ні батька, ні близьких йому осіб, чинить перешкоди у спілкуванні з ОСОБА_4 , маніпулює та залякує. Незважаючи на численні спроби узгодити взаємовигідний режим участі у вихованні та розвитку дитини, а також захистити сина від залякувань та цькування сторони колишньої дружини та її батьків, ОСОБА_2 , його батьки і 87-літня бабуся були змушені звернутися до суду із позовними заявами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. На даний час відповідні цивільні справи за № 727/2492/24, 727/2496/24, 727/3023/24, 727/2504/24 є предметом судового розгляду.

22. 20.05.2025 представниця позивачки адвокат Манукян М.А. подала до суду додаткові пояснення у справі. Зазначила, що Позивач вправі самостійно обирати спосіб захисту і відповідно до тверджень ВП ВСУ викладених у постанові від 22.02.2024 року по справі №990/150/23 звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких грунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. З цього приводу звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ейрі проти Ірландії» від 09.10.1979, яке, українські суди, чомусь взагалі не враховують. Суд вказав, що «.. .особа сама має вирішити, який засіб судового засобу використати; отже, навіть якби виявилося, що пані Ейрі обрала засіб судового захисту, менш підходящий для неї. ніж інші у даних обставинах, то це не мало б значення...». Таким чином, вважає, що позивач має право на захист свого порушеного права у той спосіб, який сам обрав (якщо такий спосіб передбачений законом), а тому суд повинен захистити таке порушене право у обраний саме позивачем спосіб, навіть якщо він (обраний позивачем спосіб захисту) є менш ефективним, ніж інші, у спірних правовідносинах. Це вказує на те, що суд не вправі визначати, а тим більше - диктувати позивачу, який спосіб захисту йому обрати! Вважає, що який спосіб захисту позивачу обрати - вирішує виключно позивач, а тому суд не вправі вирішувати замість позивача, в який спосіб йому краще захищати своє порушене право. Європейський суд неодноразово вказував на те. що «... ефективність засобу правового захисту для цілей статті 13 [Конвенції] не залежить від впевненості в сприятливому результаті для заявника (Шведська спілка машиністів проти Швеції. 1976 р.. § 50; Кудла проти Польщі, 2000. § 157; Костелло-Робертс проти Сполученого Королівства, 1993, § 40; Хілал проти Сполученого Королівства, 2001, § 78). «... Слово «засіб правового захисту» в контексті статті 13 означає не засіб правового захисту, який має бути успішним, а просто доступний засіб правового захисту перед органом, уповноваженим розглядати скаргу по суті (С. проти Сполученого Королівства, рішення Комісії, 1983). Стаття 13 гарантує наявність засобу правового захисту, але не гарантує успішного результату (Я. проти Сполученого Королівства, рішення Комісії, 1984).

Також вказує, що у рішенні у справі «Вучкович та інші проти Сербії» Суд зазначив: «Щоб бути ефективним, засіб правового захисту має бути спроможним безпосередньо виправити оскаржуваний стан справ і має пропонувати розумні перспективи успіху (див. Балог проти Угорщини, № 47940/99, § 30, 20 липня 2004, та Сейдович проти Італії, № 56581/00, § 46, ССПЛ 2006-ІІ). Проте існування простих сумнівів щодо перспектив успіху конкретного засобу правового захисту, який не є явно марним, не є вагомою причиною для того, щоб не вичерпати цей шлях відшкодування (див. рішення у справі «Акдівар та інші проти Туреччини», §71, 16 вересня 1996, і «Скоппола проти Італії. № 10249/03, §70, 17.09. 2009).

У зв`язку з чим вважає, що існування у суду чи навіть у самої особи будь-яких сумнівів щодо ефективності обраного нею способу захисту порушеного права чи обрання позивачем, на думку суду чи інших учасників справи, неефективного способу захисту порушеного права не є підставою для невикористання особою цього способу захисту та не може бути підставою для відмови у позові. Вважає, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника. Також вказує, що цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Велика Палата неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. напр. постанови ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц. від 06.04.2021 у справі № 925/642/19).

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Тож під час розгляду справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права / інтересу у спірних правовідносинах.

Враховуючи вище вказану практику Верховного суду вважає, що відмова у задоволенні позову з підстав обрання Позивачем неефективного способу захисту є неприйнятною та такою, що суперечить оновленій практиці Верховного суду.

ІІ. Позиція учасників справи

23. В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, в матеріалах справи наявні повноваження представників, згідно яких її інтереси представляють адвокати Манукян М.А. та Каралюс В.М.

24. В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Манукян М.А. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити повністю. Надала аналогічні пояснення тим, які викладені у позовній заяві та письмових поясненнях.

25. В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Каралюс В.М. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити повністю, надала аналогічні пояснення тим, які викладені у позовній заяві.

26. В судове засідання представник відповідача виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області І.Сувала не з`явився, подав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі (Т.3, а.с.41).

В судових засіданнях 27.01.2025, 21.03.2025 представник відповідача виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області Сувала І.М. проти позовних вимог заперечив. Вказав, що рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області №165,166 від 04.06.2024 року про затвердження висновку стосовно розв?язання споруу справі щодо участі у вихованні дитини. були видані на виконання обов`язку, вказаного в ухвалах Шевченківського районного суду м.Чернівці про відкриття провадження від 19.04.2024 у справах 727/2492/24 та 727/2496/24,яким зобов`язано органи опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області надати письмовий висновок стосовно розв`язання спору. Даний висновок має рекомендаційний характер і буде врахований судом під час вирішення спору. Зважаючи, що рішення є законним, просив відмовити в задоволенні позову.

27. В судове засідання представник третьої особи - Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області З.Фольтович не з`явився, подав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі (Т.3, а.с.10).

28. В судове засідання представник третьої особи - Служби у справах дітей Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області О.Копанишин не з`явилася, подала заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі та прийняти до уваги позицію Служби у справах дітей Судововишнянської міської ради надану під час судових засідань (Т.3, а.с. 42).

В судових засіданнях 27.01.2025, 21.03.2025 представник третьої особи - Служби у справах дітей Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області О.Копанишин проти позовних вимог заперечила. Вказала, що Служба у справах дітей діяла в межах закону, встановила всі обставини справи, готувала відповідні документи передавала на затвердження виконавчого комітету. Процедура, яка встановлена законом була дотримана. Відсутні підстави для його скасування, просила відмовити в задоволенні позову.

29. Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судові засідання не з`явилися. В матеріалах справи наявні повноваження представника, згідно яких їх інтереси представляє адвокат Лука Т.М.

В судовому засіданні адвокат Лука Т.М. проти позовних вимог заперечив, вважає такі безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Надав пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

30. Ухвалою суду від 07.08.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 19.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

31. Ухвалою суду від 29.11.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

ІV. Обставини справи, встановлені Судом

32. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 14.02.2014 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції - 14.02.2014 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб за актовим записом №142 (Т.2, а.с. 34).

33. Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 28.07.2023 Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 та ОСОБА_15 народився син ОСОБА_4 , про що Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції у місті Львові 12.04.2016 здійснено актовий запис про народження №413 (Т.3, а.с.28).

34. 02.02.2022 року за рішенням Галицького районного суду м. Львова шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 було розірвано (Т.3, а.с. 35).

35. Згідно судового наказу Галицького районного суду м.Львова від 18.03.2022 постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_15 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі частини з усіх видів заробітку доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 23.02.2022 і до досягнення повноліття (а.с. 37).

36. У відповідь на звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Служби у справах дітей Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області листами №269/01-24 від 14.09.2023, №400/01-24 від 29.12.2023 начальником служби ОСОБА_16 було рекомендовано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з метою уникнення конфліктних ситуацій звернутись до органу опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської або до суду з метою вирішення спору щодо способів участі у вихованні дитини( Т.2, а.с. 38,174).

37. Між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та з іншої сторони ОСОБА_1 інує спір щодо способів участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною ОСОБА_2 , що є предметами розгляду справ № 727/2492/24, 727/2496/24, 727/3023/24, 727/2504/24, які перебувають у провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці (Т.1, а.с. 30-48).

38. Ухвалами судді Шевченківського районного суду м.Чернівці Калмикової Ю.О. про відкриття провадження від 19.04.2024 у справах 727/2492/24 та 727/2496/24 зобов`язано органи опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області надати письмовий висновок стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод батькові ОСОБА_2 та бабусі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з сином (внуком) ОСОБА_4 , визначення способів участі батька ОСОБА_2 у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином (Т.1, а.с.39-43).

39. Рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області №42 від 28.04.2021 вирішено створити комісію з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради у складі 9 осіб, затверджено персональний склад та Положення про комісію з питань захисту прав дитини (Т.1, а.с.69). В подальшому рішеннями виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області №47 від 14.03.2022 та №182 від 10.07.2023 було внесено зміни до складу комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради, затвердлого рішенням виконавчого комітету від 28.04.2021 №42 та затверджено склад в новій редакції (Т.2, а.с.117-122).

40. Рішенням 31 позачергової сесії 8 скликання Судововишняської міської ради Яворівського району Львівської області від 16.11.2022 змінено назву Служби у справах дітей та сім`ї Судововишняської міської ради Яворівського району Львівської області на Службу у справах дітей Судововишняської міської ради Яворівського району Львівської області, затверджено Положення про Службу у справах дітей Судововишняської міської ради Яворівського району Львівської області (Т.1, а.с. 51).

41. Згідно п.2.23 Положення про Службу у справах дітей Судововишняської міської ради Яворівського району Львівської області - Служба у справах дітей Судововишняської міської ради Яворівського району Львівської області збирає матеріали, підготовляє письмові висновки органів опіки та піклування для подання до суду або проекти рішень органу опіки та піклування щодо розв`язання спорів між батьками стосовно прізвища, імені, місця проживання дитини, участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї (Т.1, а.с. 54).

42. З протоколу №7 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради від 03-16 травня вбачається, що за присутності голови комісії Фольтовича З.І., секретаря комісії Копанишин О.М., членів комісії ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , запрошених ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_24 , (відсутні члени ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ) було запропоновано надати Шевченківському районному суду міста Чернівці висновок стосовно розв`язання спорів із наданням рекомендацій (Т.1, а.с.58-63).

43. На виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19.04.2024 по цивільній справі №727/2492/24 комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради складено висновок стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод батькові ОСОБА_2 у вихованні, спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 та визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з дитиною, в якому вважала за доцільне зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні зі своїм сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визначити способи участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_4 , наступним чином:

- встановити можливість побачень ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливим відвідуванням місця проживання батька;

- надати можливість спільного відпочинку ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: надати можливість на спільне дозвілля батька з дитиною: на державні свята на території України - почергово, а також на день народження самої дитини - ІНФОРМАЦІЯ_4 - в порядку чергування рік через рік та день народження батька - ІНФОРМАЦІЯ_5 та під час канікул дитини у школі та відпустки батька;

- надати можливість ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувати місце проживання батька ОСОБА_2 та залишатися з ночівлею без супроводу матері;

- надати можливість ОСОБА_2 забирати дитину з дому або школи в дні побачень особисто;

- необмежене спілкування з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком та сином;

- зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_2 про факти захворювання та лікування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_2 про факти пропуску шкільних занять ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_2 про від`їзд (обставини та напрям) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі міста Судова Вишня більше ніж на 2 (два) дні. (Т.1, а.с.22-24).

При складанні вказаного висновку до уваги взято дані з Акту оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 (висновку оцінки потреб сім`ї), складеного працівниками Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» від 19.04.2024 на лист ОСОБА_3 (Т.1,а.с.120-126),, Актів обстеження житлово-побутових умов проживання батька від 14.05.2024 року, за адресою: АДРЕСА_7 , Акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 № 26 від 02.05.2024 року за адресою: АДРЕСА_6 (Т.1, а.с.137).

44. Окрім цього, на виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19.04.2024 по цивільній справі №727/2496/24 комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради складено висновок стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкоду участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі ОСОБА_3 із внуком ОСОБА_4 , в якому вважала за доцільне зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_3 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визначити способи участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_3 з малолітнім сином ОСОБА_4 наступним чином:

- надати можливість ОСОБА_3 спілкуватися з онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто, засобами поштового, електронного та іншого засобу зв`язку;

- встановити можливість систематичних побачень ОСОБА_3 з онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливим відвідуванням дитиною місця проживання бабусі;

- надати можливість на спільне дозвілля ОСОБА_3 з онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на державні свята в Україні почергово, а також на день народження самого онука - ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку чергування та на день народження баби - ІНФОРМАЦІЯ_6 (Т.1, а.с. 25-26)

При складанні вказаного висновку до уваги взято дані з Акту оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 (висновку оцінки потреб сім`ї), складеного працівниками Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» від 19.04.2024 на лист ОСОБА_3 (Т.1,а.с.120-126), Акт обстеження умов проживання ОСОБА_1 № 26 від 02.05.2024 року за адресою: АДРЕСА_6 (Т.1, а.с.137), акт державного виконавця від 04.05.2025 (ВП 74667826), складеним під час виконання ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці №727/2496/24 від 03.04.2024 про забезпечення позову (Т.1, а.с.135).

45. Рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області №165 від 04.06.2024 року «Про затвердження висновку стосовно розв`язання спору усунення перешкод батькові у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з дитиною» вирішено затвердити висновок стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод батькові ОСОБА_2 у вихованні, спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 та визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з дитиною (Т. 1, а.с.28).

46. Рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області №166 від 04.06.2024 року «Про затвердження висновку стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод у участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі з внуком» вирішено затвердити висновок стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод у участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі ОСОБА_3 із внуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (Т. 1, а.с.29).

Про вищенаведене свідчить наявна в матеріалах справи копія протоколу №12 позачергового засідання виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області від 04.06.2024 із результатами голосування членів засідання виконавчого комітету, зокрема пункти 15,16 порядку денного засідання (Т. 1, а.с.64-68).

47. Із дослідженого в судовому засіданні фотокарток (Т.2, а.с. 294) та диску із відеофайлами встановлено, що такі містять відомості щодо зустрічей дитини з батьком та іншими членами родини. Характер взаємовідносини, які зафіксовані на вказаних фотокартках та відеозаписах, не є предметом дослідження у даній справі, суд оцінку їм не надає, зміст даних доказів не містить інформації щодо предмета доказування, а тому згідно вимог ст. 77 ЦПК України Суд визнає їх неналежними та до уваги не приймає.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

V. Застосоване Судом законодавство

А. Загальні засади судочинства

48. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

49. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

50. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

51. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб ( пункт 10 частини 2 статті 16 ЦК України).

52. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

53. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

54. Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

55. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

56. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

57. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

58. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

59. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

60. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

61. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Б. Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо затвердження висновку щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні і спілкуванні з дитиною.

62. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

63. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

64. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частини друга і третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

65. За положеннями статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

66. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

67. Положеннями статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

68. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

69. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина,яка проживає окремо від батьків або одного з них,має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

70. Відповідно до частини першої статті 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування.

71. Згідно з частиною першою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

72. У частині першій статті 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

73. Відповідно до частини другої статті 19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

74. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

75. З указаного вбачається, що законодавець визначив певний порядок вирішення батьками питання участі у виховані дитини. Так, у випадку якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішений органом опіки та піклування або судом. Таким чином, законодавством встановлена варіативність вирішення цього питання, тобто батьки можуть його вирішити у судовому порядку або звернутися до відповідного органу опіки і піклування. Якщо хтось із батьків не погоджується із рішенням органу опіки та піклування, він може звернутися для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини до суду. У цьому випадку законодавство не вимагає окремого оскарження рішення органу опіки та піклування, оскільки частиною третьою статті 159 СК України встановлено, що суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

76. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

77. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

78. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

79. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

80. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 справа № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

81. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 зазначила, що розглядаючи справу, суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

82. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

VI. Висновок Суду

83. Встановлено, що в даному спорі предметом оскарження є рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області №165 від 04.06.2024 року про затвердження висновку стосовно розв?язання спору, а саме усунення перешкод батькові ОСОБА_2 у вихованні, спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначення способів участі батька ОСОБА_2 у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області №166 від 04.06.2024 року про затвердження висновку стосовно розв?язання спору, а саме усунення перешкод у участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі ОСОБА_3 із внуком з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

84. Разом з тим, судом установлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці знаходяться справи - 727/2492/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Органи опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином та 727/2496/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні із внуком, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - Органи опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області.

85. Ухвалами судді Шевченківського районного суду м.Чернівці Калмикової Ю.О. про відкриття провадження від 19.04.2024 у справах 727/2492/24 та 727/2496/24 зобов`язано органи опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області надати письмовий висновок стосовно розв`язання спору, а саме усунення перешкод батькові ОСОБА_2 та бабусі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з сином (внуком) ОСОБА_4 , визначення способів участі батька ОСОБА_2 у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином (Т.1, а.с.39-43).

86. Рішення виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області прийняте на виконня вимог даної ухвали, прийняті згідно ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного Кодексу України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини». Враховуючи рішення (висновки) комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, складені за результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області 3-16 травня 2024.

87. Отже, позивачка ОСОБА_1 має захищати свій інтерес під час судового розгляду у справах за зазначеними позовними вимогами, а не ініціювати окрему судову справу щодо оскарження рішення органу опіки та піклування.Такий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 червня 2021 року у цивільній справі № 370/408/19.

88. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на важливість дотримання принципу процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим (пункт 58 постанови від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б, пункт 63 постанови від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18).

89. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 333/6816/17 зазначено, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у іншій справі.

90. У цій справі позивач не довів наявності окремого спору, а отже, і наявності свого правомірного інтересу в правовій визначеності, у зв`язку з чим Суд вважає, що позивач не довів порушення свого права або інтересу.

91. Оскаржуване рішення органу опіки та піклування не породжує певних правових наслідків для суб`єктів відповідних правовідносин. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування Судововишнянської міської ради Львівської області та Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Судововишнянської міської ради, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спори про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

92. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

93. Враховуючи наведені норми та встановлені судом обставини, приходжу до переконання, що позивач обрав неефективний спосіб захисту свого порушеного права.

94. За таких обставин суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

VІІ. Розподіл судових витрат

95. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

96. Враховуючи вимоги ЦПК України і те, що у задоволенні позову позивачці було відмовлено у повному обсязі, понесені позивачкою судові витрати слід залишити за нею.

З наведених підстав та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263- 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, треті особи: Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області, Служба у справах дітей Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішень органу місцевого самоврядування відмовити повністю.

2. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

3. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: виконавчий комітет Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, місцезнаходження: пл. І.Франка, 14, м. Судова Вишня,Яворівського району, Львівської області, 81340, .

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області, місцезнаходження: пл. І.Франка, 14, м. Судова Вишня,Яворівського району, Львівської області, 81340, .

Служба у справах дітей Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, місцезнаходження: пл. І.Франка, 14, м. Судова Вишня,Яворівського району, Львівської області, 81340, .

ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст судового рішення складений 02.07.2025.

Суддя Світлана ГІРЯК