ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
25 червня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Беленчук Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-
28 травня 2025 року Фастівським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Позовні вимоги задоволені повністю, з відповідачки та користь позивачки стягнуті грошові кошти у сумі 6 000 доларів США та 20 000 гривень. Вирішено питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
В позовній заяві був зазначеним орієнтовний перелік витрат на правничу допомогу у сумі 15 000 гривень.
В судовому засіданні до закінчення судових дебатів позивачка та її представниця зробили заяву про те, що після закінчення судового розгляду та протягом 5 днів від дати ухвалення рішення суду, ними будуть подані докази понесених витрат на професійну правничу допомогу.
04 червня 2025 року на адресу суду надійшла заява позивачки про ухвалення додатково судового рішення для вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2025 року цю заяву призначено до розгляду в судовому засіданні 25 червня 2025 року.
До заяви додані копія договору про надання правничої допомоги від 14 лютого 2025 року, акт передачі-приймання наданих послуг від 30 травня 2025 року за договором від 14 лютого 205 року та детальний опис наданих послуг.
За змістом вказаних вище документів, загальна вартість наданих послуг складає 14 000 гривень.
25 червня 2025 року на адресу суду з використанням системи «Електронний суду» було подано додаткові пояснення відповідачки, яка заперечує проти стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі, і з підстав порушення процесуального порядку подання відповідної заяви.
В судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, були повідомленні належним чином про час і дату проведення судового засідання, клопотань про відкладення судового засідання чи оголошення перерви не подали. Від представниці позивачки надійшло клопотання про проведення судового засідання без її участі.
Враховуючи те, що неприбуття учасників судового розгляду не перешкоджає можливості вирішити питання про ухвалення додаткового судового рішення, суд, керуючись приписами частини 4 статті 270 ЦПК України, ухвалив проводити розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі осіб, виплаканих в судове засідання.
В силу приписів частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання звукозаписувальними засобами не здійснювалось.
Дослідивши зміст заяви про ухвалення додаткового рішення та долучені до неї документи, приходжу до висновку про необхідність часткового її задоволення.
Так, статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Згідно приписів частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в тому числі і витрати на правничу допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно приписів пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Зміст досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що витрати позивачки на професійну правничу допомогу становлять 14 000 гривень, розрахунок цих витрат надано.
Заяву про ухвалення додаткового рішення подана у відповідності до правил статті 141 ЦПК України.
Повноваження адвоката Будової Наталії Миколаївни, як представниці позивачки, підтверджені належним чином (а. с. 36).
Суд вважає, що існують підстави для відшкодування відповідачкою позивачці, як особі, на користь якої ухвалено судове рішення, понесених нею витрати на професійну правничу допомогу, проте, враховуючи обсяг наданих послуг, складність справи та позицію відповідачки щодо компенсації цих витрат, суд вважає за необхідне зменшити їхній розмір до 10 000 гривень.
З урахування викладеного, керуючись приписами статті 137, 141, 270 ЦПК України, -
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 гривень, як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Самуха В.О.