СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13224/25

пр. № 2-о/759/521/25

30 червня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Чугай В.М., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу у порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, Міністерство оборони України про встановлення факту смерті військовослужбовця під час захисту Батьківщини, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, Міністерство оборони України про встановлення факту смерті військовослужбовця під час захисту Батьківщини в порядку п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Краматорськ, Донецької області.

12 травня 2023 року син заявниці прийнятий на військову службу за контактом до демобілізації з 12 травня 2023 року та призначений на посаду стрільця 3-го відділення 3-го взводу охорони 8-ї роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони (ВОС-100915П), з присвоєнням первинного військового звання «рекрут» та особового номеру НОМЕР_3 . Приступив до виконання обов`язків за посадою 12 травня 2023 року.Відповідно до Витягу з наказу №9о/с від 01.02.2024 року солдата ОСОБА_2 призначено номером обслуги 2-го відділення 1-го взводу оперативного 2-ї роти оперативного призначення (на призначення бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення, звільнивши його з посади стрільця 3-го відділення 3-го взводу охорони 8-ї роти охорони (дипломатичних представництв і консульських установ іноземних держав) 2-го батальйону охорони (дипломатичних представництв і консульських установ іноземних держав).

Відповідно до наказу №181дск командира військової частини НОМЕР_1 від 06 червня 2024 року сина заявниці було відправлено у службове відрядження до ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з 07 червня 2024 року для безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Відповідно до сповіщення сім`ї №245/216/09.24 від 05.09.2024 року її було повідомлено про те, що ОСОБА_2 , зник безвісти 05.09.2024 року в районі населеного пункту Неліпівка Бахмутського району Донецької області. В подальшому заявницею було отримано Висновок службового розслідування за фактом зникнення безвісти її сина від 01.10.2024 року, який містить запротокольовані покази свідків та інші дані, які свідчать про те, що її сина було вбито під час виконання ним свого службового обов`язку.

ОСОБА_1 вважає, що наданий нею перелік доказів є цілком достатнім для прийняття рішення по справі та встановлення факту смерті її сина.

Крім того, заявниця зазначила, що вертається до суду із заявою про встановлення факту смерті з метою належної реєстрації смерті сина, оформлення спадщини, отримання належних соціальних виплат та допомоги, які підлягають виплаті внаслідок загибелі військовослужбовця, а також для вирішення інших соціальних та побутових питань.

На підставі викладеного просила «Встановити факт смерті ОСОБА_2 , номера обслуги 2-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 2-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення, уродженця міста Краматорськ, Донецької області, РНОКПП НОМЕР_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі населеного пункту Неліпівка Бахмутського району Донецької області за особливих обставин при захисті Батьківщини, під час ведення наступальних дій в ході виконання бойових завдань при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації».

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 червня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку окремого провадження.

30 червня 2025 року від представника заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_6 - ОСОБА_8. за допомогою системи «Електронний суд» надійшли пояснення, в яких представник зазначила, що військовослужбовець ОСОБА_2 перебуває в списках особового складу в/ч НОМЕР_1 , яка входить до складу Національної гвардії України. Вважає, що Міністерство оборони України помилково залучено до розгляду справи.

30 червня 2025 року від представника заявника - адвоката Шевчука І.В. за допомогою системи «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник висловив пояснення щодо залучення ІНФОРМАЦІЯ_6 як заінтересованої особи у даній справі.

Оскільки заяву подано в електронній формі через електронний кабінет, примірник заяви разом із доданими до неї матеріалами заявником направлений заінтересованим особам в їх електронні кабінети, у відповідності до вимог ст.ст. 43, 177 ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні квитанції про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС.

Заявник у судове засідання не з`явилась, представник заявника до початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримав у повному обсязі.

Заінтересовані особи явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, клопотань про відкладення судового розгляду на адресу суду не направили. Про зміст поданої заяви, дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та примірника заяви про встановлення факту смерті у їх електронні кабінети, про що в матеріалах справи наявні відповідні довідки про доставку електронного документу.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 317 ЦПК України, відповідно до яких справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду, суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи, що не з`явились.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Заявниця ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 .

Таким чином, із заявою про встановлення факту смерті особи звернулась особа, яка у відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, має на це право.

Щодо клопотання представника заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_6 - ОСОБА_8. про заміну Міністерства оброни України, як неналежну заінтересована особу, на належну - Національну Гвардію України.

З роз`яснень, які містяться в п. 5постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суддя при проведенні підготовчих дій зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи та підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог.

Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення юридичного факту, залежно від мети встановлення цього факту, можуть бути й інші особи. Це коло визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права і обов`язки.

Суд роз`яснює, що до заінтересованих осіб віднесено: 1) осіб, взаємовідносини яких із заявником залежать від мети факту, що підлягає встановленню; 2) організації і установи, в яких заявник реалізовуватиме рішення про встановлення юридичного факту, тобто в яких будуть здійснені права осіб, що виникли внаслідок судового встановлення юридичного факту. Саме ці групи заінтересованих осіб залучаються до участі у справах окремого провадження.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, залучення цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту своєчасно заявити про порушення чи оспорювання їх суб`єктивних прав у зв`язку із встановлюваним судом фактом.

Верховний Суд у постанові від 10 липня 2024 року по справі № 686/11198/22 (провадження № 61-4913 св 24) зазначив, що під час встановлення юридичного факту смерті військовослужбовця, тобто оголошення померлим або визнання його безвісно відсутнім, не в усіх випадках заявники зазначають як заінтересованих осіб Міністерство оборони України або відповідну військову частину, які беруть участь у таких справах із метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Тому суду, залежно від установлених обставин, необхідно залучати до участі у таких справах Міністерство оборони України або відповідні військові частини з метою захисту інтересів держави, оскільки визнання у судовому порядку військовослужбовця безвісно відсутнім або оголошення його померлим є підставою для виключення його зі списків особового складу військової частини та припинення виплати членам його сім`ї грошового забезпечення.

Керуючись вказаною правовою позицією, висловленою Верховним Судом, врахувавши, що до справи у якості заінтересованих осіб заявником долучено, зокрема: Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України та Міністерство оборони України, суд вважає, що відсутні підстави для заміни заінтересованої особи.

Відтак, у задоволенні клопотання представника заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_6 - ОСОБА_8. слід відмовити.

Щодо заявлених вимог про встановлення факту смерті.

Судом встановлено, що у відповідності до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №134 від 12.05.2023 року, зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення громадянина ОСОБА_3 , який відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.05.2023 № 24 о/с прийнятий на військову службу за контрактом до демобілізації з 12 травня 2023 року та призначений на посаду стрільця 3-го відділення 3-го взводу охорони 8-ї роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони (ВОС-100915), з присвоєнням первинного військового звання «рекрут» та особистого номеру Г-163418.

Наказано уважати таким, що приступив до виконання обов`язків за посадою

12 травня 2023 року.

У відповідності до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №34 від 01.02.2024 року, наказано уважати таким, що приступив до виконання обов`язків солдата ОСОБА_2 (Г-163418) з 01 лютого 2024 року за посадою номера обслуги 2-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 2-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення (ВОС-101533П), призначено на цю посаду наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2024 №9 о/с.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №9 о/с від 01.02.2024 року, призначено солдата ОСОБА_3 (Г-163418) - номером обслуги 2-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 2-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення, звільнивши його з посади стрільця 3-го відділення 3-го взводу охорони 8-ї роти охорони (дипломатичних представництв і консульських установ іноземних держав) 2-го батальйону охорони (дипломатичних представництв і консульських установ іноземних держав).

Із рапорту т.в.о. командира батальйону оперативного призначення від 06.09.2024 року вбачається, що 05.09.2024 року після мінометного обстрілу позиції « ІНФОРМАЦІЯ_5 » біля н.п. Неліпівка Донецької обл., зникли безвісти військовослужбовці батальйону оперативного призначення, зокрема, номер обслуги 2 відділення 1 взводу оперативного призначення 2 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення солдат ОСОБА_4 .

У відповідності до сповіщення сім`ї №245/216/09.24 від 05.09.2024 року, сповіщено ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_4 зник безвісти 05.09.2024 року в районі н.п. Неліпівка Бахмутського району Донецької обл.

Відповідно до висновку, затвердженого Командиром військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2024 року, службового розслідування за фактом зникнення безвісти гранатометника 1 відділення 3 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення молодшого сержанта ОСОБА_5 , стрільця-кухара 3 відділення 1 взводу оперативного призначення 2 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення старшого солдата ОСОБА_6 , номера обслуги 2 відділення 1 взводу оперативного призначення 2 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення солдата ОСОБА_2 під час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації - викладено пропозиції: оскільки під час проведення службового розслідування не вдалось встановити місцезнаходження, зокрема, солдата ОСОБА_2 (дані військовослужбовці безвісти зниклі зі слів військовослужбовців, внаслідок збройного нападу російської федерації), тому вважати даних військовослужбовців такими, що зникли безвісти.

З довідки начальника відділення кадрової роботи військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2024 року №2260 встановлено, що ОСОБА_2 перебував на військовій службі а контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 12.05.2023 року на посаді номер обслуги 2 відділення 1 взводу ОП 2 роти ОП (на бронетранспортерах) БОП.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0002827, внесеному 07.09.2024 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, 06.09.2024 року звернулась із заявою ОСОБА_1 , яка повідомила, що 05.09.2024 року, під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини, в районі населеного пункту Неліпівка, Бахмутського району Донецької області, зник безвісти її чоловік військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 НГУ, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 05.09.2024 року №287 припинено службове відрядження солдату ОСОБА_7 (Г-163418), номеру обслуги 2-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 2-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення у зв`язку із тим, що зниклий безвісті 05 вересня 2024 року.

Відповідно до довідки, виданої т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2024 року №60/10-3246, про зникнення безвісти військовослужбовця, підтверджено, що солдат ОСОБА_2 перебуває на посаді номера обслуги 2 відділення 1 взводу оперативного призначення 2 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з 01 лютого 2024 року; облікований у військовій частині як зниклий безвісти, відповідно до наказу командира військової частини від 05 вересня 2024 року №287. Зазначено, що за результатами проведеного у військовій частині службового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_2 зник безвісти 05 вересня 2024 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Неліпівка, Торецької територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області.

З довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 06.12.2024 року №60/10/1-534, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, встановлено, що зниклий безвісти солдат ОСОБА_2 дійсно брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі населеного пункту Неліпівка Бахмуцького району Донецької області.

Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (номер витягу: 60; дата та час формування витягу: 29.01.2025 22:22), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник (виявлено) на території бойових дій (під час воєнних дій).

У відповідності до відповіді командира військової частини НОМЕР_1 щодо надання інформації за адвокатським запитам від 15.05.2025 року №60/10/4-Ш-14-Аз, станом на дату підготовки відповіді військовослужбовець ОСОБА_2 у військовій частині рахується як такий, що зник безвісти 05.09.2024 року в районі населеного пункту Неліпівка, Бахмутського району Донецької області. Також повідомлено, що документів, які б підтверджували факт загибелі ОСОБА_2 (акт чи довідка про смерть, медичні або судово-медичні висновки), у розпорядженні військової частини немає. Зазначено, щодо свідків - відомо, що окремі військовослужбовці військової частини НОМЕР_6 повідомляли про наявність тіл загиблих на позиції, однак військова частина НОМЕР_1 не володіє інформацією про їхні персональні дані, службову приналежність, участь у зазначених подіях чи конкретний зміст їхніх свічень, у зв`язку із чим не може надати дані про свідків чи будь-які підтвердження від їх імені.

Із відповіді керівника Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України №34.7-зв-3947 від 05.06.2025 року судом встановлено, що в Об`єднаному центрі наявна інформація про факт зникнення військовослужбовця ОСОБА_2 . Під час взаємодії з органами, які уповноважені на розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, міжнародними організаціями відомості про місцезнаходження ОСОБА_2 , стан його здоров`я, перебування у полоні держави-агресора, його загибель тощо Об`єднаним центром не отримувались.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частинами третьою - четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Водночас, пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи державної реєстрації актів цивільного стану можуть видати свідоцтво про смерть, зокрема:

- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);

- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).

Відповідно до статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, суд доходить висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України).

Подібні висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23) та від 13 березня 2024 року у справі № 204/724/23 (провадження № 61-16728св23).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У даній справі, суд, на підставі внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність та допустимість усіх наявних доказів у їх сукупності, доходить висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки нею не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд може достовірно встановити смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 337/2489/23 (провадження № 61-13752св23).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд роз`яснює, що заявниця не позбавлена права звернути до суду із заявою про оголошення ОСОБА_2 померлим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-13, 77-84, 259, 260, 264-266, 269, 317, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, Міністерство оборони України про встановлення факту смерті військовослужбовця під час захисту Батьківщини - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30 червня 2025 року.

Суддя Н.О.Горбенко