Провадження № 2/686/1626/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького цивільну справу № 686/34267/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2467862 від 26.07.2019 року у розмірі 31 102,96 грн. Справу прийнято до свого провадження суддею Хмельницького міськрайонного суду Салоїд Н.М.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 26.07.2019 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником якого є ТОВ «Коллект Центр» та ОСОБА_1 був укладений електронний договір на умовах фінансового кредиту №2467862, за яким ОСОБА_1 було перераховано 9 000 грн. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором утворилась загальна сума заборгованості 31 102,96 грн., яка складається з: 9 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 21 938,25 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та 144 грн. інфляційні збитки і 20,71 грн. 3% річних.

Кредитний договір, у відповідності до норм частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати, які включають в себе також витрати на правничу допомогу.

26.12.2024 року по справі відкрито провадження, призначено судове засідання.

30.12.2024 року представником відповідача надано відзив на позов, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, вказує, що позивачем не доведено належними доказами факт передання відповідачу грошових коштів та наявність заборгованості за вказаним договором. Також не доведено підписання відповідачем договору на вказаних умовах з первісним кредитором, як і не підтверджено факт переходу права вимоги позивача до ОСОБА_1 . Щодо витрат на правничу допомогу, то вважає, що з огляду на складність справи, у суду відсутні підстави для стягнення витрат у зазначеному розмірі. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

30.12.2024 року відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог.

15.01.2025 року представником відповідача надано відповідь на відзив, вказує, що ОСОБА_1 уклала Договір № 2467862 з ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», оскільки вона здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому було перераховано грошові кошти. Відповідач частково погашала заборгованість, що свідчить про визнання нею умов договору, а тому твердження відповідача щодо не укладення договору є безпідставними. Більше того, відповідач погодила розмір та порядок нарахування відсотків, як і підставу виникнення заборгованості. Заперечує щодо застосування строків позовної давності, оскільки у зв`язку із карантином, а в подальшому і воєнним станом, строки позовної давності не були пропущені.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 , протоколом повторного авто розподілу справу передано судді Продану Б.Г.

24.04.2025 року справу прийнято до свого провадження суддею Проданом Б.Г. та призначено до слухання по суті за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подав заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, у поданому відзиві просила слухати справу у її відсутності, проти позову заперечувала.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.07.2019 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір № 2467862. Згідно п. 1. Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.

Відповідно до п. 2 Договору про надання позики: сума Позики становить 9 000,00 грн. - Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.6 % яка нараховується за кожен день користування Позикою.

Відповідно до Договору Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Відповідно до положень Договору цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України Про електронну комерцію Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором.

Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 31 102,96 грн., яка складається з: 9 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 21 938,25 грн. заборгованість за нарахованими процентами, 144,00 грн. інфляційні збитки та 20,71 грн. 3 % річних.

27.01.2022 було укладено договір №27/01/2022 відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2467862.

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №2467862, оскільки згідно ст. 204 ЦК України, закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, оскільки відповідач не оскаржувала вказані договори, то її заперечення щодо переходу права вимоги до позивача за кредитним договором є необґрунтованими.

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права:

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частина п`ята статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").

Отже, Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Відповідно до листа ТОВ ФК «Фінекспрес», 26.07.2019 року було перераховано грошові кошти у розмірі 9 000,00 грн. на картку № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_1 , № договору 2467862.

Відповідач, підписавши договір, погодилась на запропоновані умови, таким чином, Кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору, а тому заперечення відповідача на позов суд оцінює критично, оскільки вони є необґрунтованими та не підтверджені належними та допустимими доказами, тоді як згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором, унаслідок чого в неї виникла заборгованість за кредитом, яка згідно з розрахунком заборгованості за договором кредиту становить 31 102,96 грн., з яких 9 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 21 938,25 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 144,00 грн. інфляційні збитки та 20,71 грн. 3% річних. Вказана заборгованість підлягає стягненню на користь позивача.

Щодо клопотання представника відповідача щодо застосування строку позовної давності, то суд виходить із наступного.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Однак, перебіг таких строків було зупинено у зв`язку з введенням карантину, а в подальшому воєнного стану, оскільки відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесенимипостановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року.

Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, суд приходить до висновку, що строки позовної давності не були пропущені позивачем, а тому підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності відсутні. Відтак, заява представника відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 31 102,96,00 грн..

У зв`язку з задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2 422,40 грн. понесеного судового збору.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 9 000 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Представником позивача надано копію договору про надання правничої допомоги №01-07/2024, копію Заявки на надання юридичної допомоги №136 від 01.11.2024 року, копію витягу з Акту про надання юридичної допомоги від 29.11.2024 року щодо боржника ОСОБА_1 , на суму 9 000 грн.

Вказані докази є належними та допустимими щодо понесення позивачем витрат у сумі 9 000,00 грн на професійну правничу допомогу (ст. 137 ЦПК України).

Відповідач подавала відзив на позов, заперечувала щодо стягнення витрат на правничу допомогу в цілому, однак, станом на час розгляду судом вищевказаної позовної заяви з боку відповідача не надходило жодних заяв та клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові ВС КЦС у справі № 523/3904/19 від 09.02.2022 року, Верховний Суд зазначив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони.

Отже, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, на користь позивача слід стягнути 9 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу позивача, не надавала, як і не довела неспівмірність таких витрат.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова 3, офіс 306, ) заборгованість за кредитним договором №2467862 від 26.07.2019 року на загальну суму 31 102,96 грн., судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення 30.06.2025 року.

Суддя: