Справа № 740/2182/18
Провадження № 6/740/45/25
УХВАЛА

25 червня 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді Роздайбіди О.В.,

при секретарі Дьоміній Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чуб Аліни Андріївни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

встановив:

Головний державний виконавець Ніжинського відділу ДВС звернулася до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань, мотивоване тим, що на виконанні у вказаному відділі ДВС перебуває зведене виконавче провадження АСВП №75915043 з виконання виконавчого листа №2/740/60/19, виданого 07.05.2019 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення 5054,16 грн (залишок боргу 4904,45 грн) витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину; виконавчого листа № 1-кп/740/81/23, виданого 01.03.2024 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення витрат на залучення експертів у кримінальному провадженні у сумі 19626,25 грн; виконавчого листа №2/740/60/19, виданого 07.05.2019 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення 1762,00 грн судового збору. Враховуючи виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій, загальна сума боргу складає 29695,38 грн. Однак, ОСОБА_1 борг не сплачується, документальне підтвердження сплати боргу не надається, боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду та не вчиняє жодних дій, спрямованих на таке виконання у виконавчому провадженні, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», та призвело до вжиття відносно нього вказаних заходів примусового виконання. Тому державний виконавець вказаного відділу ДВС просить обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання вказаних зобов`язань.

У поданні виконавець просила розглянути подання без її участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст.441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Судом встановлено, що вказаним відділом ДВС відкрито зведене виконавче провадження АСВП № 75915043 (постанова про об`єднання 27.08.2024 року) про стягнення боргів на підставі виконавчого листа виконавчого листа №2/740/60/19, виданого 07.05.2019 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення 5054,16 грн витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину; виконавчого листа №1-кп/740/81/23, виданого 01.03.2024 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення витрат на залучення експертів у кримінальному провадженні у сумі 19626,25 грн; виконавчого листа №2/740/60/19, виданого 07.05.2019 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення 1762,00 грн судового збору.

Згідно з відповідями органів Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, Державної міграційної служби України, Державної служби України з безпеки на транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової служби України, Державної прикордонної служби України, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 372173078 від 01.04.2024 року, грошові кошти на рахунках, відкритих боржником в банківських установах, відсутні, пенсію отримує через відділення поштового зв?язку АТ «Укрпошта», за ним незареєстровані транспортні засоби; інформація про зареєстроване за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно у реєстрі та значиться документованим паспортами громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з актом державного виконавця від 17.02.2025 року за адресою реєстрації боржника: АДРЕСА_1 , майна належного боржнику на праві власності, на яке може бути звернено стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено.

Державним виконавцем направлялись на адресу ОСОБА_1 рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Під час проведення виконавчих дій встановлено, що боржник за адресою АДРЕСА_1 , не проживає, місце його перебування/ проживання не відоме.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України; остаточно призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю. Із відповіді в.о. голови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Коваленка А. убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 червня 2023 року і згідно з листом Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області його оголошено в розшук та заведено оперативно-розшукову справу № 45-334 від 12.04.2024.

Згідно з положеннями ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до положень ч.1-3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Одним із заходів виконання рішення суду може бути тимчасове обмеження особам (боржникам) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, зобов`язаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

При цьому, предметом доказування є саме факт умисних винних дій, спрямованих на ухилення боржника від виконання зобов`язань за умови об`єктивної спроможності боржника виконувати зобов`язання, відсутності перешкод для цього (наприклад, приховування майна, коштів, документів, порушення умов щодо арешту майна та заборони його відчуження, створення інших перешкод для виконання рішення тощо). Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Таким чином, самої наявності заборгованості недостатньо для прийняття рішення про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за кордон.

Подання повинно містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, а в наданих суду матеріалах будь-які обґрунтування чи докази умисного ухилення боржника від погашення заборгованості відсутні. Матеріали подання не містять доказів на підтвердження вчинення боржником умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього державним виконавцем у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення виконавцем всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Факт відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.02.2021 у справі № 756/9582/14, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Натомість, в матеріалах справи відсутні докази про обізнаність боржника за наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання суду не надано.

Судом також ураховується те, що ОСОБА_1 перебуває у розшуку і його дані внесені до реєстру МВС «Особи, які переховуються від органів влади».

Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного та, керуючись ст. ст.81, 441, 353, 354 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд, -

ухвалив:

У задоволенні подання головного державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чуб Аліни Андріївни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.В. Роздайбіда