КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/8017/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 369/4449/20

02 червня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Орлова Володимира Валерійовича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року, постановлену під головуванням судді Пінкевич Н.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики та іпотеки,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_3 звернувсядосуду з позовом доОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики від 24жовтня 2019 року, укладеного між ним та ОСОБА_2 , та визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна від 25 жовтня 2019 року, укладеного у забезпечення виконання договору позики.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовче судове засідання(а.с. 161 том 1).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2021 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору позики та іпотеки. Накладено арешт на квартиру загальною площею 214,6 кв.м., житловою площею 71,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено її відчуження, що належить ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ); накладено арешт на земельну ділянку, площею 0.0245 га., кадастровий номер :02:004:5017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та заборонено її відчуження, що належить ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Постановою Київського апеляційного суду від 08 червня 2021 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2021 року залишено без змін.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі частини п`ятої статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2021 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Орловим В. В., задоволено. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики та іпотеки. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі.

У судовому засіданні 02 грудня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Солдаткін Олександр Сергійович просив суд залишити позов без розгляду у зв`язку з повторною неявкою сторони позивача, а також просив скасувати заходи забезпечення позову.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики та іпотеки залишено без розгляду.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2020 року, шляхом скасування: арешту та заборони відчуження з квартири загальною площею 214,6 кв.м., житловою площею 71,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; арешту та заборони відсуження з земельної ділянки, площею 0.0245 га., кадастровий номер :02:004:5017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 02 грудня 2024 року, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Орлов Володимир Валерійович подав апеляційну скаргу в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року та справу повернути до Києво-Святошинського районного суду Київської області для подальшого провадження.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвалисудомпершої інстанціїневраховані всі обставини справи, порушені норми процесуального законодавства.

Апеляційна скарга мотивована тим, щопозивач, з огляду на п. 5. Рекомендацій, щодо діяльності роботи судів в умовах воєнного стану, затверджених рішенням Ради суддів України, та маючи на утриманні двох малолітніх дітей для забезпечення їх безпеки, звертався до суду першої інстанції через свого представника з клопотаннями про відкладання слухання справи. Судом дані клопотання були задоволені, оскільки суд визнавав причину неявки позивача поважною.

Станом на 30 липня 2024 року, 31 жовтня 2024 року, 04 листопада 2024 року, 02 грудня 2024 року воєнний стан в Україні не скасований, активність збройних сил РФ, щодо повітряних атак на Київ та Київську область не зменшилась, тому сторона позивача вважає безпідставними висновки суду щодо неповажності причин з яких позивач просив відкласти слухання справи.

До того ж, з матеріалів справи не вбачається, що судом визнана неявка позивача в судові засідання 30 липня 2024 року, 31 жовтня 2024 року, 04 листопада 2024 року, 02 грудня 2024 року без поважних причин.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача про судові засідання 30 липня 2024 року, 31 жовтня 2024 року, 04 листопада 2024 року, 02 грудня 2024 року.

Позивач ніколи не залишав суду заявку про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS- повідомлення, а тому посилання суду першої інстанції на належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання шляхом направлення йому SMS-повідомлень не ґрунтується на вимогах законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Солдаткін Олександр Сергійович просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Зазначає, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань згідно з вимогами процесуального законодавства. У матеріалах справи містяться докази того, що суд першої інстанції вжив усіх необхідних заходів для своєчасного та належного інформування ОСОБА_1 про призначені судові засідання.

Зокрема, судом використовувалися контактні дані, які сам позивач зазначив у своїй позовній заяві, що свідчить про його свідому згоду на використання цих засобів зв`язку для комунікації із судом.

Впродовж усього періоду судового розгляду позивач жодного разу не заявляв про неможливість отримання судових повісток у спосіб, який використовувався судом, що, на думку сторони відповідача, підтверджує його мовчазну згоду на таку форму сповіщення.

Сторона відповідача звертає увагу суду на правовий висновок, викладений в ухвалі Верховного Суду від 17 листопада 2022 року у справі № 560/5541/20, в якій викладено, що байдужа поведінка учасника справи, що виявляється у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи.

До того ж, рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона відповідача вказує, що у даній справі всі умови щодо залишення позову без розгляду були дотримані, тобто, позивач був належним чином повідомлений про судові засідання, мала місце повторна неявка позивача у судові засідання: 30.07.2024, 31.10.2024, 04.11.2024, 02.12.2024 та від позивача не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності.

Твердження позивача про те, що суд першої інстанції повинен був встановити поважність причин неявки, є помилковим тлумаченням норм процесуального законону. У постанові Верховного Суду від 22.05.2019 року (справа №310/12817/13 провадження №61-36375св18) суд прийшов до висновку, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Сторона відповідача вважає, що суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, фактично застосував механізми протидії зловживанню процесуальними правами, що є повністю правомірним та обґрунтованим.

Отже, на переконання сторони відповідача, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, надав належну оцінку поведінці позивача, правильно застосував норми процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі позивача, не спростовують висновків суду першої інстанції, є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи. Твердження про безпідставність висновків суду щодо неповажності причин неявки не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам закону.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 адвокат Орлов Володимир Валерійович підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Солдаткін Олександр Сергійовичпросить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувсядосуду з позовом доОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики від 24жовтня 2019 року, укладеного між ним та ОСОБА_2 , та визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна від 25 жовтня 2019 року, укладеного у забезпечення виконання договору позики.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовче судове засідання(а.с. 161 том 1).

На підставі розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської областівід 02 грудня 2020 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №369/4449/20 (а.с. 236 том 1).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи (а.с. 34-35 том 2).

Про розгляд справи по суті суд першої інстанції сповіщав учасників справи, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі частини п`ятої статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України. Висновки суду першої інстанції мотивовані тим, що позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судових засідань на 24 травня 2023 року та 22 червня 2023 року, до суду не з`явився та не надав клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.143-147 том 2).

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач ОСОБА_1 через представника - адвоката Орлова В. В. звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 17 січня 2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Орловим В. В., задоволено. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 171-188 том 2, а.с. 51-55 том 3).

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики та іпотеки. Призначено судове засідання на 16 квітня 2024 року, з викликом учасників справи (а.с. 59 том 3).

Справу призначено до підготовчого засідання на 16 квітня 2024 року, 05 червня 2024 року, 13 червня 2024 року (а.с. 59, 70-73, 92 том 3).

У підготовчому засіданні 05 червня 2024 року брали участь представники сторін (а.с. 74-75 том 3).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2024 року закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 30 липня 2024 року, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі (а.с. 93 том 3).

Про явку в судове засідання на 30 липня 2024 року представник позивача - адвокат Орлов Володимир Валерійовичповідомлявся безпосередньо в суді, про що в матеріаліах справи міститься розписка (а.с. 76 том 3).

30 липня 2024 року судом першої інстанції зареєстровано клопотання позивача ОСОБА_1 , в якому останній просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату, після завершення воєнного стану (а.с. 95 том 3).

У зв?язку з неявкою в судове засідання 30 липня 2024 року, позивача ОСОБА_1 а та його представника - адвоката Орлова Володимира Валерійовича, судом першої інстанції оголошено у розгляді справи перерву до 31 жовтня 2024 року (а.с. 96 том 3).

30 жовтня 2024 року на офіційну електронну адресу суду від позивача ОСОБА_1 надішло клопотання про відкладення розгляду у справі на іншу дату, після завершення воєнного стану (вхідний номер суду 48882 від 31 жовтня 2024 року), в якому позивач, серед іншого, зазначав, що остання відома йому дата призначення справи до розгляду, про яку він був попереджений представником Орловим В.В., це 30 липня 2024 року. Про час та місце наступного судового засідання у справі йому не відомо і він не був повідомлений у передбачений ЦПК України спосіб (а.с. 107 том 3).

В судовому засіданні 31 жовтня 2024 року брав участь представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Солдаткін Олександр Сергійович. Позивач ОСОБА_3 та його представник адвокат Орлова Володимир Валерійович в судове засідання не з?явились.

З`ясувавши думку сторони відповідача щодо можливості розгляду справи у відсутності позивача та його представника, суд першої інстанції оголосив у розгляді справи перерву до 02 грудня 2024 року (а.с. 102 том 3).

Про розгляд справи по суті на 31 жовтня 2024 року, 02 грудня 2024 року суд першої інстанції сповіщав позивача ОСОБА_1 судовою повісткою про виклик до суду та додатково шляхом направлення повідомлення у додаток «Viber» та на його електронну пошту- ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 91, 100, 101, 104, 105, 106 том 3).

В матеріалах справи відсутні зворотні поштові повідомлення про вручення позивачу ОСОБА_8 у судової повістки про виклик у судові засідання на 31 жовтня 2024 року, 02 грудня 2024 року.

Із довідок, складених відповідальною особою суду, вбачається, що повідомлення у додаток «Viber» одержувачу ОСОБА_8 у про виклик до суду на 31 жовтня 2024 року доставлено 31 липня 2024 року, про явку до суду на 02 грудня 2024 року доставлено 04 листопада 2024 року.

Документи в електронному вигляді «судова повістка про виклик до суду», адресовані позивачу ОСОБА_9 , доставлені до електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2.- 31 липня 2024 року та 04 листопада 2024 року, про що Києво-Святошинським районним судом Київської областіскладені довідкипро доставку електронного листа.

Доказів повідомлення представника позивача ОСОБА_1 а - адвоката Орлова Володимира Валерійовича про призначення справи до розгляду в судовому засіданні 31 жовтня 2024 року та 02 грудня 2024 року матеріали справи не містять.

В судове засідання, призначене судом на 02 грудня 2024 року, позивач ОСОБА_3 та його представника - адвокат Орлов Володимир Валерійович не з?явились. Судом першої інстанції постановалена ухвала про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду (а.с. 112, 115-121 том 3).

Залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що позивач повторно не з`явилася у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено довідками про доставку смс на номер, який вказав позивач у позовній заяві та адресу електронної пошти. Поважні причини неявкив судове засідання суду не повідомлялись, у клопотаннях про відкладення розгляду справи позивач не наводив обґрунтованих підстав та доказів неможливості особистого прибуття його на судові засідання.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може, виходячи з наступного.

У статті 129 Конституції України закріплено, що однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, коли від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

Позивач має бути належно і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого (відразу після першого) судових засідань, в які він не з`явився.

Процесуальний закон не містить вимог про необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Отже, зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Тож, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати такий позов без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише факт належного повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторний характер неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що в обґрунтування підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції посилався про належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи у встановленому процесуальним законом порядку.

Статтями 128, 130 ЦПК України регламентований порядок направлення та вручення судових повісток.

Так, частиною 6 статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі відсутності в адресата електронного кабінету судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси - частина 8 статті 128, частина 1 статті 130 ЦПК України.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що доказів вручення поштового відправлення (судової повістки про виклик до суду) позивачу ОСОБА_4 для участі у розгляді справи31 жовтня 2024 року та 02 грудня 2024 року, у відповідності до вимог статей 128, 130 ЦПК України, матеріали справи не містять.

У частині тринадцятій статті 128 ЦПК України передбачено, що за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має електронного кабінету, та технічної можливості повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Отже, суд може повідомляти учасника справи про розгляд справи з використанням засобів мобільного зв`язку шляхом надіслання текстових повідомлень виключно за наявності відповідної письмової заяви такого учасника справи.

Проте, у матеріалах справи, що переглядається, немає відповідної заяви про виклик позивача до суду за допомогою засобів мобільного зв`язку.

Крім того, зазначення учасником справи (фізичною особою) у скарзі (заяві)контактних даних, зокрема, своєї особистої електронної адреси, свідчить лише про бажання особи отримувати кореспонденцію від суду додатковим засобом зв`язку, та не звільняє суд від обов`язку виконувати вимоги закону, зокрема, щодо здійснення виклику учасників справи у судове засідання судовими повістками про виклик у порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України.

Також судом першої інстанції не враховано, що матеріали справи не містять відомостей про те, що вказана ОСОБА_1 електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 є офіційною, а із поданої ним до суду позовної заяви вбачається що, вказуючи наведену адресу електронної пошти, позивач зазначав, що офіційна електронна адреса у нього відсутня (а.с. 2-13 том 1).

Тож за наведених обставин, надіслання судом першої інстанції судової повістки позивачу у виді смс-повідомлення на мобільний номер телефону через додаток «Viber», а також на електронну пошту, яка не є офіційною, не вважається належним повідомленням позивача про розгляд справи, передбаченим для такої ситуації законом.

Відсутні в матеріалах справи відомості щодо належного виклику судом на вказані дати (31 жовтня 2024 року та 02 грудня 2024 року) і представника позивача ОСОБА_1 адвоката Орлова Володимира Валерійовича, повноваження якого підтверджуються нотаріально посвідченою довіреністю від 15 липня 2022 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатьскою діяльністю, та який брав участь у підготовчому судовому засіданні 05 червня 2024 року (а.с. 106, 107 том 2, а.с. 74-75 том 3).

Посилання суду першої інстанції на подані стороною позивача клопотання про відкладення розгляду як на факт належного повідомлення позивача про час та місце судового розглядує безпідставним, оскільки із змісту поданих позивачем клопотань, які узгоджуються із дослідженими матеріалами справи, вбачається, що остання відома позивачу дата призначення справи до розгляду, про яку він був попереджений представником Орловим В.В. , це 30 липня 2024 року, а про час та місце наступного судового засідання у справі 31 жовтня 2024 року та 02 грудня 2024 року ні позивач, ні його представник належним чином не були повідомлені судом.

За змістом вимог пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки (другої поспіль) позивача, повідомленого належним чином, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Встановлені колегією суддів апеляційного суду обставини у справі свідчать про те, що позивач та його представник не були належним чином повідомлені судом про призначення справи до розгляду на 31 жовтня 2024 року та 02 грудня 2024 року, а тому відсутня визначальна умова для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Отже, висновок суду першої інстанції про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 не ґрунтується на вимог цивільного процесуального законодавства, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на висновки про застосування норм права у подібних спірних правовідносинах, які викладені у наведених постановах Верховного Суду, є необгрунтованими, з огляду на те, що висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, та встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддівапеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Орлова Володимира Валерійовича та достатніми для скасування оскаржуваної ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Орлова Володимира Валерійовича задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики та іпотекинаправити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді: