Провадження №2/522/5044/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2025 року через підсистему Електронний суд, представник ОСОБА_1 адвоката Масловського Ігоря Миколайовича подав до Приморського районного суду м. Одеси заяву про скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2025 року у справі №522/20709/24-Е, яка зареєстрована 03 березня 2025 року, та у якій заявник просить суд скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2025 року у справі №522/20709/24-Е і призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05 березня 2025 року заяву про скасування заочного рішення залишено без руху, надано строк для усунення недоліків заяви.

14 березня 2025 року представник відповідача адвокат Масловський Ігор Миколайович за допомогою підсистеми Електронний суд подав заяву про усунення недоліків, яка зареєстрована судом 17 березня 2025 року, та якою усі зазначені в ухвалі суду від 05 березня 2025 року усунуті.

Ухвалою суду від 18 березня 2025 року заяву прийнято до розгляду. Засідання по справі призначено на 31 березня 2025 року.

Ухвалою суду від 31 березня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Масловського Ігоря Миколайовича про скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2025 року у справі №522/20709/24-Е задоволено частково, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2025 року у справі №522/20709/24-Е за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано.

Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення. Відповідачу надано 15-ти денний термін з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

10 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшли заперечення представника ОСОБА_1 адвоката Масловського Ігоря Миколайовича проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у яких заявник просив здійснити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року у задоволенні заперечення відмовлено.

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

16 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «КРЕДОБАНК» із анкетою-заявою фізичної особи на утримання готівкового кредиту №CL-319563, у якій просив надати йому кредит у розмірі 200 000,00 гривень на строк 60 місяців із застосуванням процентної ставки у розмірі 35,00% річних (а.с.7).

У зв`язку зі зверненням ОСОБА_1 звернувся до АТ «КРЕДОБАНК» із анкетою-заявою фізичної особи на утримання готівкового кредиту №CL-319563, 17 червня 2021 року між АТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-319563, за яким банк зобов`язався передати ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 200 000,00 гривень на строк 60 місяців терміном до 16 червня 2026 року із застосуванням процентної ставки у розмірі 35%. Підписавши заяву відповідач уповноважила банк здійснити переказ суми споживчого кредиту за реквізитами, що зазначені при визначенні в заяві договорі (а.с.12).

У постанові КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18 зазначено, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. ВС підкреслив, що пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно постанови КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18, банківська виписка з особового рахунку клієнта банку може слугувати документом, який підтверджує проведення банком касових операцій, за умови зазначення в ній інформації про проведення банком таких операцій, сум і дат операцій та заповнення обов`язкових реквізитів.

Згідно копії виписки по особовим рахункам за період з 17.06.2021 року по 01.10.2024 року, АТ «КРЕДОБАНК» зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором у розмірі 200 000,00 гривень.

Факт виконання зобов`язання також підтверджується копією меморіального ордеру від 17.06.2021 року №33403701, згідно якого, АТ «КРЕДОБАНК» перерахувало на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 200 000,00 гривень.

Згідно ч. 1, 8 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Кредитодавець на власний вибір розміщує для зацікавлених осіб у приміщеннях, де здійснюється обслуговування клієнтів, інформацію в письмовому вигляді про тарифи та умови, на яких він надає споживчі кредити, та/або розміщує таку інформацію на своєму офіційному веб-сайті.

У ч.ч.1-2 ст.14 Закону вказано, що договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Тому, суд вважає, доведеним той факт у справі, що дійсно 17.06.2021 року було укладено кредитний договір, оскільки, звернувшись до АТ «КРЕДОБАНК» із анкетою-заявою, відповідачеві було надано у користування грошові кошти у розмірі, визначеному анкетою заявою та кредитним договором від 17.01.2021 року №CL-319563, що підписані Відповідачем.

Відповідач своєчасно не повернула банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала.

Будь яких доказів, які б підтверджували погашення заборгованості відповідачем до суду не надходило.

Згідно копії наданого Банком розрахунку (виписки по особовим рахункам), станом на 01.10.2024 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 319 847,93 гривень, та складається з:

- загального залишку заборгованості за наданим кредитом 187 153,88 гривень;

- заборгованість за відсотками у розмірі 132 694,05 гривень.

Наданий банком розрахунок є чітким та зрозумілим. У ньому містяться усі нарахування, а також, відображені суми грошових коштів, що були сплачені відповідачем.

У заяві про скасування заочного рішення та у запереченні проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження зазначав про те, що ним було сплачено частину грошових коштів. Також вказував, що ним була досягнута домовленість з працівниками банку про списання частини відсотків, що не відображено у розрахунку.

Проте, докази, які б підтверджували сплату заборгованості за кредитним договором, яка не відображена в розрахунку надано не було.

Також не було надано доказів на підтвердження того, що між відповідачем та банком була досягнута домовленість про списання частини відсотків (зокрема, договору про реструктуризацію боргу, договору про відстрочення виконання зобов`язань).

Відповідач також не подавав до суду відзиву, у якому було б відображено контррозрахунок, та у якому відповідач міг би висвітлити у чому саме полягає неправильність нарахування позивачем відсотків за користування кредитом.

Тому, суд погоджується із зазначеним розрахунком та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Згідно копії платіжної інструкції від 04.11.2024 року №53033106, АТ «КРЕДОБАНК» сплатив 3 838,40 гривень в якості судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь позивача Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», м. Львів, вул. Сахарова, 78, ЄДРПОУ - 09807862, заборгованість за кредитним договором у розмірі 319 847 (триста дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок сім) гривень 93 (дев`яносто три) копійки.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь позивача Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», м. Львів, вул. Сахарова, 78, ЄДРПОУ - 09807862, суму сплаченого судового збору у розмірі 3 838 (три тисячі вісімсот тридцять вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення складено та підписано 30 червня 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.

30.06.25