ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
27 червня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Беленчук Я.В., розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -
21 квітня 2025 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі, ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) до ОСОБА_1 (далі, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
За змістом заявлених позовних вимог стверджується, що відповідачка, як позичальниця, уклала кредитні договори з товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ», товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», як первісними кредиторами.
Позивачка, як позичальниця, належним чином не виконувала свої зобов`язання за наведеними вище кредитними договорами, внаслідок чого виникла заборгованість.
В подальшому, після укладення договорів факторингу, право вимоги за наведеними вище договорами перейшло до позивача, як нового кредитора.
Оскільки заборгованість не погашена, позивач вважає, що існують достатні правові підстави для стягнення заборгованості з відповідачки в примусовому порядку.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, вирішено проводити судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а. с. 108, 108, зворот).
В судове засідання, призначене на 17 червня 2025 року, представник позивача не з`явився, був повідомленим належним чином про час і дату проведення судового засідання. В прохальній частині позову просив проводити судовий розгляд без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачка для участі в судовому засіданні не з`явилась, була повідомлена належним чином про час і дату проведення судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотань про відкладення чи оголошення перерви в судовому засіданні не заявила. Відзив на позовну заяву не подала.
З урахування наведеного, суд, керуючись приписами частини 8 статті 178, частини 1 статті 223 ЦПК, статті 280 ЦПК України, проводить розгляд заочний розгляд справи без участі представника позивача та відповідачки на підставі письмових матеріалів справи.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши письмові матеріали справи, закінчивши з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення.
У відповідності до приписів статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 27 червня 2025 року до 11 години 00 хвилин.
Вивчивши зміст позовної заяви та дослідивши долучені письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини справи.
За змістом пунктів 1.1, 1.2, 1.4.1 договору тіло кредиту 7 200 гривень, строк кредитування 120 днів, процентна ставка 2,5 % щоденно.
Факт перерахування грошових коштів підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 30 січня 2025 року (а. с. 12).
Відповідачка факт укладення договору та погодження його умов, а також отримання в борг грошових коштів не заперечувала, доказів для спростування відповідних обставин не надала.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачка в рахунок погашення боргу сплатила 9 180 гривень, залишок заборгованості 18 000 гривень, що включає заборгованість за тілом кредиту 7 200 гривень, заборгованість за процентами 10 800 гривень (а. с. 13-14, зворот).
За змістом пунктів 1.1, 1.2, 1.4.1 договору тіло кредиту 5 500 гривень, строк кредитування 120 днів, процентна ставка 2,5 % щоденно.
Факт перерахування грошових коштів підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 30 січня 2025 року (а. с. 23).
Відповідачка факт укладення договору та погодження його умов, а також отримання в борг грошових коштів не заперечувала, доказів для спростування відповідних обставин не надала.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачка в рахунок погашення боргу сплатила 7 425 гривень, залишок заборгованості 14 575 гривень, що включає заборгованість за тілом кредиту 5 500 гривень, заборгованість за процентами 9 075 гривень (а. с. 24-25, зворот).
За змістом пунктів 1.1, 1.2, 1.4.1 договору тіло кредиту 3 400 гривень, строк кредитування 120 днів, процентна ставка 2,5 % щоденно.
Факт перерахування грошових коштів підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 30 січня 2025 року (а. с. 23).
Відповідачка факт укладення договору та погодження його умов, а також отримання в борг грошових коштів не заперечувала, доказів для спростування відповідних обставин не надала.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачка в рахунок погашення боргу сплатила 4 386 гривень, залишок заборгованості 8 500 гривень, що включає заборгованість за тілом кредиту 3 400 гривень, заборгованість за процентами 5 100 гривень (а. с. 33-34, зворот).
В подальшому, між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 19092924 від 19 вересня 2024 року (а. с. 36-38).
За зміст цього договору факторингу право вимоги за наведеними вище кредитними договорами перейшло до позивача, як нового кредитора.
Обставини щодо переходу права вимоги підтверджуються, зокрема, витягом з реєстру боржників від 19 вересня 2024 року (а. с. 40).
Обставини щодо переходу права вимоги до нового кредитора боржником не заперечуються.
За змістом пунктів 1.1, 1.2, 1.4.1 договору тіло кредиту 4 800 гривень, строк кредитування 100 днів, процентна ставка 2,5 % щоденно.
Позивачем не надано доказів перерахування первісним кредитором грошових коштів за цим договором відповідачці, як позичальниці.
Згідно з розрахунком заборгованості станом на 28.02.2026 року, заборгованість позичальниці за цим договором становить 7 697,3 гривні, з них заборгованість за тілом кредиту 4 736,8 гривень, заборгованість за процентами 2 960,5 гривень (а. с. 62).
В подальшому, між «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 29072024 від 29 липня 2024 року (а. с. 36-38).
За зміст цього договору факторингу право вимоги за наведеним вище кредитним договором перейшло до позивача, як нового кредитора.
Обставини щодо переходу права вимоги підтверджуються, зокрема, витягом з реєстру боржників від 29 липня 2024 року (а. с. 51).
Обставини щодо переходу права вимоги до нового кредитора боржником не заперечуються.
Далі, 24 січня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 8104671 (а. с. 56-61, зворот).
Згідно пунктів 1.2, 1.3, 1.5.1, 1.5.2 договору, сума кредиту 3 000 гривень, строк кредитування 300 днів, комісія за надання кредиту 750 гривень, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 320 % річних у сумі 5 902,19 гривень.
Обставини щодо перерахування грошових коштів позичальниці підтверджуються копією платіжного доручення № 121133638 (а. с. 63).
Відповідачка факт укладення договору та погодження його умов, а також отримання в борг грошових коштів не заперечувала, доказів для спростування відповідних обставин не надала.
Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення, заборгованість за цим договором складає 6 838,95 гривень, що включає 2 785 гривень заборгованість за тілом кредиту, 3 452,98 гривень заборгованість за процентами, 600 гривень заборгованість за комісією.
28 серпня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 28082024/2 від 28 серпня 2024 року (а. с. 65-67, зворот).
За зміст цього договору факторингу право вимоги за наведеним вище кредитним договором перейшло до позивача, як нового кредитора.
Обставини щодо переходу права вимоги підтверджуються, зокрема, витягом з реєстру боржників від 28 серпня 2024 року (а. с. 69).
Обставини щодо переходу права вимоги до нового кредитора боржником не заперечуються.
Встановивши наступні обставини справи, суд вважає, що спірні правовідносини сторін врегульовані наступними правовими нормами.
Так, згідно приписів пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно приписів частини 1, 2, 4 статті 201 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Згідно приписів частини 1 статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно приписів частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно приписів абзацу 1, 2 частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно приписів частини 2 цієї статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно приписів частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Зміст процитованих вище правових норм свідчить про те, що правочин, в тому числі й договір, є законодавчо визначеною підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків.
Формою правочину є усна, або письмова, специфічним видом якої є електронна форма правочину.
При цьому, для дотримання письмової, в тому числі й електронної форми правочину, є наявність підпису сторін.
Далі, згідно приписів пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-комунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру.
Згідно приписів пункту 5 частини 1 статті 3 цього закону, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно приписів пункту 6 частини 1 статті 3 цього закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно приписів пункту 7 частини 1 частини 3 цього закону, електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
Згідно приписів пункту 12 частини 1 статті 3 цього закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно приписів абзацу 9 частини 1 статті 5 цього закону, одним із основних принципів у сфері електронної комерції є однаковість юридичної сили електронних правочинів та правочинів, укладених в іншій формі, передбаченій законодавством.
Згідно приписів частини 1 статті 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Згідно приписів частини 1 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно частини 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно частини 4 цієї статті, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Згідно частини 6 цієї статті, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно приписів частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно приписів частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Далі, згідно приписів частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно приписів частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно приписів частини 2 статті 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно приписів абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно приписів частини 1 статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Далі, згідно приписів частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи зміст наведених вище правових норм, суд приходить до висновку, що позивачем у справі надані належні та допустимі докази щодо укладення договорів у спосіб, передбачений ЦК України та Законом України «Про електронну комерцію» та погодження істотних умов цього договору.
Тому, з урахуванням презумпції правомірності правочинів та відсутності в суду даних про їхню нікчемність, суд приходить до висновку, що кредитні договори були укладені з первісними кредиторами та відповідачем, як позичальником та, відповідно, є регуляторами правовідносин сторін спору.
Далі, для вирішення спору по суті, суд повинен відповісти на наступні питання, чи надавалися за укладеними договорами відповідачу, як позичальнику, грошові кошти в борг, якщо так, то в якій сумі та чи допустив відповідач порушення умов зобов`язання щодо повернення грошових коштів та сплати відсотків, комісій.
Згідно релевантної правової позиції, висловленої в Постанові Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року по справі № 359/739/24, лист ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» є належним підтвердження факту отримання коштів позичальником, якщо останній, будучи належним чином обізнаним про розгляд справи в суді, не надав заперечень і спростувань щодо обставин отримання грошових коштів в борг.
Також, суд вважає, що відповідачем надані належні та допустимі докази надання відповідачці, як позичальниці, грошових коштів за договором про споживчий кредит № 8104671 від 24 січня 2024 року. В цьому випадку обставини надання коштів підтверджуються копією платіжного доручення № 121133638 і не спростовані відповідачкою. Зазначений документ є первинним у розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні».
При цьому, в силу приписів частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Тому, за відсутності доказів надання відповідачці коштів за цим договором, суд критично оцінює посилання позивача на наявність заборгованості та вважає розмір такої заборгованості не доведеним.
Так, в кожному із зазначених кредитних договорів строк кредитування становить 120 днів, процентна ставка 2,5 % щоденно.
Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Зазначені вище кредитні договори укладено після 24 грудня 2023 року, то положення пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» на ці правовідносини не поширюються, а проценти за користування кредитом не можуть бути нарахованими у розмірі більшому, ніж денна процента ставка, визначена в статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», тобто у розмірі більшому ніж 1 % щоденно.
Релевантна правова позиція про непоширення на кредитні договори, що укладені після 24 грудня 2023 року, положень щодо перехідного періоду, встановленого у пункті 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», висловлена в Постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року по справі № 345/6160/24.
Тому, проценти за користування кредитом по кожному із договорів нараховуються за максимальним розміром денної процентної ставки 1 % щоденно, період нарахування 120 днів.
Отже з відповідачки підлягає стягненню заборгованістю у сумі 6 660 гривень (7 200 гривень + 8 640 гривень 9 180 гривень).
Отже з відповідачки підлягає стягненню заборгованістю у сумі 4 675 гривень (5 500 гривень + 6 600 гривень 7 425 гривень).
Отже з відповідачки підлягає стягненню заборгованістю у сумі 3094 гривні (3 400 гривень + 4 080 гривень 4 386 гривень).
Далі, аналізуючи наявність правових підстав для стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 8104671 від 24 січня 2024 року, суд вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір заборгованості підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами, а розрахунок заборгованості, перевірений судом, є арифметично правильним. При цьому, суд враховує, що відповідачка правильність розрахунку заборгованості не оскаржувала, іншого розрахунку заборгованості, як і доказів погашення заборгованості в повному обсязі не надала.
Отже, заборгованості, що підлягає стягненню за цим договором, складає 6 838,95 гривень, що включає: 2 785,97 гривень заборгованість за тілом кредиту, 3 452,98 гривень заборгованість за процентами, 600 гривень заборгованість за комісією.
Загальний розмір заборгованості за усіма кредитними договорами становить 21 207, 95 гривень (6 660 гривень + 4 675 гривень + 3 094 гривні + 6 838,95 гривень).
Далі, суд, керуючись приписами статті 141 ЦПК України, вирішує питання про компенсацію судових витрат зі сплати судового збору і стягує понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру заявлених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені на 38 %, а позивачем за подання позовної заяви було сплачено 3 028 гривень судового збору, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1 150,64 гривні.
Враховуючи наведене вище, статті 11, 16, 201, 204, 205, 207, 610, 611, 626, 629, 638, 640, 1049, 1050, 1054, 105 ЦК України, статті 4, 12, 81, 141, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, -
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 21 207,95 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1 150, 64 гривні, як компенсацію витрат зі сплати судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Самуха В.О.