Провадження № 2/641/823/2025 Справа № 641/7352/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретарів Харченко Ю.В., Жамгаряна А.Р.,

представника позивача адвоката Непокупного М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі частини доходу щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 24.07.2010 року перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 23.09.2024 рокую. За час спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В червні 2022 року відповідач покинула сім`ю, син сторін залишився проживати з позивачем. Відповідач не цікавиться сином, його життям, не дбає про духовний та фізичний розвиток дитини, не цікавиться станом його здоров`я, вподобаннями, досягненнями, не забезпечує харчування, медичного догляду, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, матеріальну допомогу на утримання також не надає.

У судовому засіданні предстаник позивача адвокат Непокупний М.А. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи у її відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не подала.

Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради подав письмовий висновок щодо розв`язання спору та просив суд розглядати справу у відсутність його представника.

Суд, вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З 24.07.2010 сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому Комінтернівським ВРАЦС ХМУЮ. Шлюб розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.09.2024.

Сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оцінюючи наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав суд керується наступними нормами права.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилався на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини.

На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві позивачем надано копію довідки з КЗ «Харківський ліцей №95 Харківської міської ради» №203/02-12/24 від 01.10.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 постійно тримає зв`язок з класним керівником сина, спілкування відбувається через месенджери та мобільний зв`язок, батько цікавить навчальним процесом. За період навчання з 01.09.2024 року по 30.09.2024 року з матір`ю дитини класний керівник не спілкувався.

Крім того, стороною позивача надано копію довідки з КНП «Міська дитяча поліклініка №1» Харківської міської ради № 151 від 27.09.2024 року, згідно якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває під наглядом фахівців вказаного медичного закладу. Останнє відвідування поліклініки 22.07.2024 року відбулося в супроводі батька ОСОБА_1 .

Матеріали справи також містять довідку про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин щодо позивача від 26.09.2024 року №3517, характеристику з місця проживання щодо позивача, надану ст. ДОП ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, копію свідоцтва платника єдиного податку від 31.05.2012 року та довідку з додатку Резерв+ щодо позивача.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , зазначив, що є хрещеним батьком сина сторін, знає позивача протягом 10-12 років, крім того, зазначив, що його дружина є подругою відповідача, з якою спілкується з 2006 року. Вказав, що до початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України в сім`ї сторін були добрі стосунки. В подальшому відповідач пішла з сім`ї. Наразі син сторін проживає разом з батьком, з яким має дружні відносини. Дитиною повністю опікується позивач, відповідач же участі у вихованні та утриманні сина не бере, з дитиною не спілкується, мешкає з іншим чоловіком. Зазначив, що йому не відомо, що позивач перешкоджає відповідачу бачитись з дитиною.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , зазначив, що є товаришем позивача, знає останнього близько 20 років, та близько 10 років занйомий з відповідачем. Вказав, що до початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України в сім`ї сторін були добрі стосунки, сторони гарно ставились до дитини. З 2022 року відповідач покинула сім`ю та з того часу не бере участі у вихованні сина. Син сторін проживає разом з позивачем. Дитиною опікується позивач, з яким у дитини гарні відносини. Свідку відомо, що відповідач не бажає спілкуватись з дитиною та сина матеріально не забезпечує, має іншу сім`ю. Свідку також відомо, що позивач не перешкоджає відповідачу бачитись з дитиною.

Органом опіки та піклування складено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, яка позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей.

Поданий у даній справи висновок органу опіки наведеним вимогам не відповідає та не містить належного обґрунтування того, чому останній вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме інтересам дитини.

Так у висновку орган опіки посилається на те, що від ОСОБА_2 надійшла нотаріально посвідчена заява від 30.07.2024 року, в якій зазначено, що мати не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджує, на думку органу опіки, байдуже ставлення останньої до дитини.

Між тим, суд зауважує, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено можливість відмови одним з батьків від батьківських прав, останнє суперечить нормам сімейного законодавства, законодавство містить чіткий перелік підстав, за яких особи можуть бути позбавлені батьківських прав, наведених у ст.164 СК України.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з урахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Між тим, в судовому засіданні за допомогою належних та допустимих доказів, які були б у своїй сукупності достатніми, не встановлено факту умисного невиконання батьківських обов`язків.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, наданих суду позивачем, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності та достатності, дають об`єктивні підстави вважати, що позов про позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Так стороною позивача надано копію акта обстеження умов проживання від 21.11.2024 року, складений спеціалістами Служби у справах дітей по Немишлянському району за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого за вказаною адресою зареєстрований та мешкає ОСОБА_1 , не зареєстрований, але мешкає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вказаною адресою створено умови проживання для дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексуУкраїни батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України.

У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.181СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ч.1ст.80 Сімейного кодексуУкраїни аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ч.1ст.183СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наразі проживає разом з батьком. Зазначені обставини жодним чином відповідачем не спростовані.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає можливим позов в частині стягнення аліментів задовольнити.

За змістом ч. 1ст. 191СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові в частині позбавлення батьківських прав судові витрати по сплаті судового збору за вказану вимогу слід віднести за рахунок позивача.

З урахуванням задоволення позову в частині стягнення аліментів суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за вказану вимогу.

Керуючись ст.4,10 - 13,76 - 81,141, 263 - 265,268,273, 354,355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.10.2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , місце знаходження: вул. Чернишевська, 55, м. Харків.

Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_3 .

Рішення суду ухвалено та підписано 30.06.2025 року.

Суддя І.В.Зелінська