Справа № 177/918/25
Провадження № 2/177/725/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 червня 2025 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Дятел К. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом, у якому просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності на частки житлового будинку садибного типу з господарчими спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а за ОСОБА_2 право власності на частку житлового будинку садибного типу з господарчими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , які доводилися відповідно матір`ю та батьком позивачу ОСОБА_2 , і бабою та дідом позивачу ОСОБА_1 .

За життя ОСОБА_3 був титульним власником житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок набуто подружжям ОСОБА_5 в період шлюбу.

Позивачі звернулися до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, але отримали відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з не визначенням шлюбної долі кожного із співвласників даного майна.

Вказане зумовило необхідність звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 16.04.2025 провадження по справі відкрито та справу призначено до розгляду, витребувано докази, що надані суду.

Позивачі та їх представник, в судове засідання не прибули, суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали.

Відповідач по справі Новопільська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, участь представника у розгляді справи не забезпечила, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника, при вирішенні спору покладалися на розсуд суду.

У зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (а.с. 5), дошлюбне прізвище якої « ОСОБА_6 » (а.с. 16), та ОСОБА_2 (а.с. 8), дошлюбне прізвище якої « ОСОБА_5 » (а.с. 14) , є відповідно донькою та матір`ю, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та одруження ОСОБА_7 (а.с. 15-16)

ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_8 , яка одружившись змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с. 13-14).

Відповідно позивач по справі ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по лінії матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.02.2011 виданого виконавчим комітетом Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 16.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 09.04.2024 виданого Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 789 (а.с. 11).

Подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які зареєстрували шлюб 12.11.1966 (а.с. 12), в період шлюбу, а саме 18.09.1984 року, придбали житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєструвавши право власності на вказане майно на ім`я ОСОБА_3 , що підтверджується відміткою про реєстрацію в Криворізькому БТІ під номером 318 в реєстровій книзі № 3 стор 20 (а.с. 17, 59).

Вказаний будинок, згідно відомостей про технічний стан об`єкта нерухомого майна, складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 43,0 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м., літньої кухні «Б», вбиральні «В», сараю «Г», сараю «Д», сараю «Е», замощення «І», колодязя «ІІ», огорожі «№ 1». Всі будови збудовані не пізніше 1991 року (а.с. 18-23).

За життя ОСОБА_3 зробив розпорядження на випадок своєї смерті, а саме склав заповіт від 25.02.2011 реєстровий номер 40, яким заповів вказаний житловий будинок та все належне йому майно, майнові права та обов`язки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 24-25).

ОСОБА_9 03.10.2019 одружилася, змінивши прізвище на « ОСОБА_10 », що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим виконавчим комітетом Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 9 (а.с. 16).

ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда ОСОБА_3 , але постановою нотаріуса від 28.02.2025 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що спадкове майно набуте померлим за час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 , при цьому шлюбні долі подружжя за їх життя не визначені, а тому нотаріус не зміг встановити обсяг спадкового майна (а.с. 26).

Відповідно до ст. 22 КЗпШС, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,

користування і розпорядження цим майном.

Отже, виходячи з викладеного, за відсутності даних про інше, суд приходить до висновку, що частки кожного з подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у праві спільної власності на вказаний будинок були рівними та кожному з ним, за їх життя, належало право власності на частину вказаного будинку.

Як слідує з довідки з Радушненської сільської ради № 441 від 25.09.2024, на момент смерті ОСОБА_4 , з нею за адресою: АДРЕСА_1 , мали зареєстроване місце проживання: чоловік ОСОБА_3 , донька ОСОБА_2 та онука ОСОБА_11 . Заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався (а.с. 56-57).

Як слідує з інформаційної довідки Шостої криворізької нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с. 40). ОСОБА_2 вже після звернення до суду з позовом, звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , але отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва, у зв`язку з неможливістю встановлення обсягу садкового майна (а.с. 84-85).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Будучи спадкоємцями першої черги спадкування за законом та спільно проживаючи зі спадкодавцем ОСОБА_4 , її донька ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_3 прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки спадкова маса після смерті ОСОБА_4 складала частину права власності на вищевказаний будинок, то в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули право на спадкове майно в рівних частках та кожному з них належало право на вищевказаного будинку (1/2 / 2 = 1/4), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно, за життя ОСОБА_3 , йому належало право на частки вказаного будинку (1/2 шлюбна доля та успадкована після смерті ОСОБА_4 ).

Зі змісту матеріалів спадкової справи відкритої нотаріусом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідує що з заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулася ОСОБА_1 , надавши заяву про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 42), яка мала зареєстроване місце проживання з дідом ОСОБА_3 , до дня його смерті, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 51).

Незважаючи на це, вищевказані обставини, а саме не визначення за життя ОСОБА_3 його частки у спільному з ОСОБА_4 майні та не оформлення ним прийнятої спадщини після смерті ОСОБА_4 , унеможливили видачу свідоцтва про право на спадщину після його смерті позивачу ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позасудові способи оформлення позивачами спадщини відсутні, інші спадкоємці які б прийняли спадщину відсутні, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на частки житлового будинку садибного типу з господарчими спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а за ОСОБА_2 право власності на частку вказаного житлового будинку садибного типу з господарчими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. ст. 4-5, 13, 76, 258-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на частки житлового будинку садибного типу з господарчими спорудами, що складається житлового будинку «А-1», загальною площею 43,0 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м., літньої кухні «Б», вбиральні «В», сараю «Г», сараю «Д», сараю «Е», замощення «І», колодязя «ІІ», огорожі «№ 1», в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/4 частки житлового будинку садибного типу з господарчими спорудами, що складається житлового будинку «А-1», загальною площею 43,0 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м., літньої кухні «Б», вбиральні «В», сараю «Г», сараю «Д», сараю «Е», замощення «І», колодязя «ІІ», огорожі «№ 1», в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Березюк