Провадження № 6/537/52/2025
Справа № 537/4284/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2025 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Маханькова О.В., за участі секретаря судових засідань Поколоти О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці подання головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коротких Дениса Геннадійовича, стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 ,

про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коротких Д.Г. звернувся до суду із поданням, у якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон фізичну особу боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань.

Подання обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 77079972 з примусового виконання виконавчого листа №752/7285/24, виданого 20.11.2024 Автозаводським судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 87146,11 гривень. Виконавче провадження відкрите постановою від 04.02.2025 року, копія якої направлена сторонам. В межах виконавчого провадження винесено постанови про арешт ймовірних коштів боржника, копії якої направлено до банків. Згідно відповіді з банківських установ у боржника відкриті розрахункові рахунки але кошти відсутні. Винесено постанову про арешт майна боржника та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно. Обтяження внесені до Державного реєстру прав на нерухоме майно, та Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Згідно відповідей з реєструючих установ рухоме та нерухоме майно на праві власності за боржником не зареєстровано. В результаті виходів державного виконавця за адресою проживання боржника ( АДРЕСА_1 ) майна, на яке може бути звернено стягнення, не виявлено, про що складено відповідні акт. До банківських установ неодноразово направлено платіжні інструкції для примусового списання коштів з розрахункових рахунків боржника. Станом на 25.06.2025 заборгованість по виконавчому провадженню 87 146,11 грн.

Головний державний виконавець Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коротких Д.Г. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу державної виконавчої служби, у вирішенні справи поклалася на розсуд суду, подання підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч.4ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З`ясувавши позицію державного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд доходить наступних висновків.

15.10.2024 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області у справі № 752/7285/24 винесено заочне рішення, яке набрало законної сили 15.11.2024 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 81770 грн., у повернення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4327,75 грн. та зі сплати судового збору у розмірі 1048,36 грн.

04.02.2025 року головним державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Братчун Оксаною Олександрівною відкрито виконавче провадження № 77079972 про примусове виконання виконавчого листа №752/7285/24, виданого 20.11.2024 року Автозаводським судом міста Кременчука Полтавської області, стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , загальна сума боргу складає 87146,11 грн.

Звертаючись із даним поданням до суду, державний виконавець зазначає, що не зважаючи на низку вжитих заходів: - накладення арешту на грошові кошти та майно боржника, - вихід державного виконавця за місцезнаходженням боржника, здійснення запитів щодо наявності чи відсутності зареєстрованих за боржником транспортних засобів та коштів на банківських рахунках боржника, боржник, який належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, рішення суду не виконує. Наведені обставини на переконання головного державного виконавця свідчать про умисне ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчими документами, тому просить обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.1ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 19 ч.3ст.18 вказаного Закону України встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч.1ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. За змістом ч.3ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

У постанові Верховного Суду від 19.08.2020 року у справі №910/8130/17 зазначено, що відповідно до пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження"у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно із статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в країну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню відповідно до положення ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України. Задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання, оскільки юридичні санкції у виді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України передбачені не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. При цьому під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків. Невиконання зобов`язань може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, важкої хвороби тощо, а може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, маючи змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Матеріали подання не містять доказів того, що боржник, який є обізнаним про наявність зобов`язання по сплаті боргу та відкриття виконавчого провадження, маючи реальну можливість його виконати, дійсно вчиняє свідомі дії, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні.

За таких обставин відсутні підстави стверджувати, що боржник мав реальну можливість виконати рішення суду, але ухиляється від його виконання. Суду не надано переконливих доказів того, що ОСОБА_2 ухиляється та свідомо не виконує належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Крім цього, державним виконавцем не надано доказів того, що боржник має намір залишити територію України, у матеріалах подання відсутні відомості щодо фактів перетину кордону України боржником, а так само документування останнього паспортом для виїзду за кордон.

Наявність у боржника невиконаних зобов`язань у виконавчому провадженні не може беззаперечно свідчити про ухилення від виконання судового рішення й самі по собі не є підставою для обмеження його права на виїзд за межі України.

Звернення головного державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути крайнім заходом, який застосовується до боржника у разі його ухилення від виконання судового рішення, коли державним виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

За нормами ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

За змістом ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного подання.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

На підставі викладеного та керуючись ст. 441 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коротких Дениса Геннадійовича, стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювалося без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

Повний текст ухвали суду складений 01 липня 2025 року.

Суддя : Маханьков О.В.