Справа № 683/957/25
У Х В А Л А

25 червня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

адвоката Рохова О.В.

розглядаючи у підготовчому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Хейніс Олександра Григоровича про зупинення провадження у цивільній справі №683/957/25, 2/683/738/2025 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про витребування земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року позивачі звернулись в суд з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 і з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просять витребувати із незаконного володіння ОСОБА_3 на свою користь земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0357 га, яка розташована на території колишньої Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, кадастровий номер :05:020:0047.

Обгрутовуючи позовні вимоги вказують, що спірна земельна ділянка належить їм на праві спільної часткової власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №299606, виданого на їх ім`я 31 січня 2012 року Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області, який 23 січня 2012 року було зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00480. Підставою видачі їм вказаного Державного акта стало рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2011 року у справі №2-1082/2011, яким визнано за ними у рівних частках право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті їх рідного дядька ОСОБА_5 .

У червні 2024 року у зв`язку із необхідністю перереєстрації права оренди вони звернулись до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності на належну їм земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Однак, рішенням державного реєстратора від 03 червня 2024 року їм було відмовлено з тих підстав, що 24 травня 2024 року право власності на спірну земельну ділянку вже зареєстроване за іншою особою.

В подальшому, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 червня 2024 року вони дізнались, що 19 жовтня 2022 року право власності на спірну земельну ділянку на підставі ухвал Сквирського районного суду Київської області від 21 вересня 2022 року та від 18 вересня 2023 року у справі №376/1732/22 зареєстровано за ОСОБА_4 . 24

травня 2024 року ОСОБА_4 відчужила спірну земельну ділянку для ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Карпусь І.О. Того ж дня за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивачі вказують, що саме вони з 2012 року є співвласниками спірної земельної ділянки, залишались такими і станом на 24 травня 2024 року, тому право власності на вказану земельну ділянку виникло у ОСОБА_4 та пізніше було відчужене ОСОБА_3 не на підставі угоди з ними, як власниками, а вибуло з їх володіння поза їх волею, тому просять витребувати належну їм земельну ділянку від ОСОБА_3 , який є останнім набувачем.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 квітня 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У підготовче засідання 25 червня 2025 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Хейніс О.Г. подав клопотання про зупинення провадження у даній справі на підставі п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №376/1732/22.

Обґрунтовуючи клопотання вказує, що у провадженні Сквирського районного суду Київської області перебуває цивільна справа №376/1732/22 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно. Предметом позову у справі №376/1732/22 є, серед іншого, земельна ділянка площею 3,0357 га, кадастровий номер :05:020:0047, яку позивачі просять витребувати у ОСОБА_3 . Зазначає, що за результатами розгляду справи №376/1732/22 буде встановлено законність чи незаконність набуття права власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку та в подальшому правомірність переходу права власності на цю земельну ділянку до ОСОБА_3 . Крім того, без рішення у справі №376/1732/22 неможливо встановити чи є ОСОБА_3 добросовісним набувачем спірної земельної ділянки та чи правомірна вимога позивачів у даній справі. Також просить врахувати, що по справі №376/1732/22 ОСОБА_3 подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року, якою скасовано ухвали Сквирського районного суду Київської області від 21 вересня 2022 року та від 18 вересня 2023 року, і наразі Верховний суд у складі Касаційного цивільного суду продовжує розгляд справи №376/1732/22.

Представник позивачів адвокат Рохов О.В. у підготовчому засіданні просить у задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на те, що позивачі є власниками спірної земельної ділянки з 2011 року, а тому вважають, що вона вибула з їх володіння незаконно та просять захистити їх право власності шляхом витребування цієї земельної ділянки у ОСОБА_3 , який є останнім набувачем. Вважає, що рішення у справі №376/1732/22 не має значення для вирішення даного спору.

Інші учасники процесу, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду даної справи, в підготовче засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши представника позивачів, суд вважає, що клопотання про зупинення провадження у даній справі не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.

Нормою цієї статті встановлено, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадках, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

У постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 761/33089/20 вказано, що

тлумачення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов:

1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі;

2) пов`язаність справ - пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 зазначено, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи. Між двома справами повинен існувати близький взаємозв`язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (провадження у якій зупинене).

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Сквирського районного суду Київської області перебувала цивільна справа №376/1732/22 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 21 вересня 2022 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 18 вересня 2023 року, було затверджено мирову угоду та визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0357 га, яка розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, кадастровий номер :05:020:0047.

В подальшому ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 24 травня 2024 року відчужила спірну земельну ділянку на користь ОСОБА_3 .

Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвали Сквирського районного суду Київської області від 21 вересня 2022 року та від 18 вересня 2023 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На вказану постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року у справі №376/1732/22 ОСОБА_3 подав касаційну скаргу.

На час вирішення даного клопотання інформація щодо відкриття касаційного провадження у справі №376/1732/22 відсутня.

Судом не встановлено причин, які унеможливлюють розгляд даної цивільної справи до постановлення та набрання рішенням законної сили у справі №376/1732/22 за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно, зокрема на земельну ділянку площею 3,0357 га, яка розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, кадастровий номер :05:020:0047.

Підставами звернення до суду з позовом у даній справі є захист прав позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :05:020:0047, яку вони вважають своєю власністю та яка, на їх думку, незаконно вибула з їх володіння.

Під час розгляду справи про витребування земельної ділянки з`ясуванню підлягають підстави та час набуття позивачами права власності на спірну земельну ділянку, чи були позивачі законними володільцями цієї земельної ділянки на час набуття права власності на неї ОСОБА_4 , чи вибула спірна земельна ділянки з володіння законних власників поза їх волею.

Вимоги ОСОБА_4 , заявлені в іншій справі щодо визнання за нею права власності на спірну земельну ділянку, не можуть вплинути на розгляд даної справи за позовом осіб, які вважають себе власниками цієї земельної ділянки з 2012 року та просять захистити своє право власності шляхом витребування цієї земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Отже, вирішення даного спору не залежить від результатів вирішення цивільної справи №376/1732/22.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Таким чином, наведені адвокатом Хейнісом О.Г. обставини не є підставою для зупинення провадження у даній справі, оскільки, з урахуванням сторін у справі, предмету спору та наданих доказів у справі, суд має можливість встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, без вирішення цивільної справи №376/1732/22.

За таких обставин клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Хейніса О.Г. слід визнати необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.251, 260-261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Хейніса Олександра Григоровича про зупинення провадження у цивільній справі №683/957/25, 2/683/738/2025 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про витребування земельної ділянки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 30 червня 2025 року.

Суддя: