ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 707/98/25
Провадження № 22-ц/821/1003/25

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Гончар Н. І., Фетісової Т. Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

10 січня 2025 ОСОБА_1 звернулась до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів ного заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 09 вересня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено шлюб, в якому у них народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

15 жовтня 2015 року, шлюб між сторонами було розірвано.

Вказала, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

Оскільки позивач не в змозі самостійно забезпечити належний рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж прожитковий мінімум та задля забезпечення рівності при несенні обов`язку утримання дитини, позивач звернусь до суду з даною позовною заявою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2025 року позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду першої інстанції, мотивоване тим, розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів.

За вказаних обставин суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , частково не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, просив суд скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2025 року в частині задоволення суми стягнення аліментів та ухвалити нове, яким призначити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга мотивована тим, що стан здоров`я відповідача потребує постійного лікування, що значно впливає на його матеріальне становище.

Вказує, що виходячи з норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, позивачем не було доведено можливості відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

У той же час, відповідач не заперечує проти наявності у нього обов?язку приймати участь в утриманні свого неповнолітнього сина, однак з урахуванням невеликого доходу та інших витрат, на даний час має можливість сплачувати аліменти у розмірі 3 000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, адже при такому розмірі аліментів буде дотриманий баланс між потребами дитини та реальними можливостями відповідача щодо сплати аліментів на дитину.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розрізано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15 січня 2015 року, у справі №707/3311/14-ц (а.с.6).

Відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 07 листопада 2011 року, виданого Червонослобідською сільською радою, Черкаського району Черкаської області за актовим записом № 96, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а його батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 5).

Як вбачається з копії Свідоцтва про шлюб виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів, Серії НОМЕР_2 , 05 березня 2016 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_6 , про що зроблений актовий запис № 154. Після державної реєстрації шлюбу, позивач змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с. 4).

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області від 22 жовтня 2024 року № 383/02-33 на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Витягом виданим виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради № 797/02-34 від 08 жовтня 2024 року, підтверджується, що ОСОБА_3 зареєстрований разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 35).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи, що справа стосується стягнення аліментів на неповнолітню дитину, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що заявлений позивачем розмір аліментів відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України.

Між сторонами у справі виникли правовідносини щодо утримання малолітньої дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Як вбачається із матеріалів справи, сторони не дійшли згоди щодо сплати коштів на утримання спільної дитини.

Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо матеріального утримання дитини. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Отже, право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач надала суду копію витягу виданого виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради № 797/02-34 від 08 жовтня 2024 року, в якому міститься інформація, що ОСОБА_3 зареєстрований разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Також, з довідки виданої виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області від 22 жовтня 2024 року № 383/02-33, вбачається, що на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені з батька або матері дитини у частці від їх доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом із яким проживає дитина. При цьому розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, визначених статтею 182 СК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Визначаючи розмір аліментів в частині розміру 1/4 заробітку (доходу) платника, суд першої інстанції, врахував всі обставини справи і правильно визначив розмір аліментів, судом враховано стан здоров`я та матеріальне становище дитини, можливість надання відповідачем матеріальної допомоги малолітньому сину, оскільки він є здоровою та працездатною особою.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Посилання відповідача на те, що стан його здоров`я потребує постійного лікування, що значно впливає на його матеріальне становище, суд не приймає до уваги, оскільки останній не надав суду докази, які свідчать про понесення витрат на вказане лікування, як і не надав доказів його матеріального становища.

Крім того, відповідачем до апеляційної скарги додано копію довідки виданої Державною прикордонною службою України від 21 жовтня 2024 року № 5042 з якої вбачається, що ОСОБА_2 проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 02 жовтня по теперішній час.

Також суд враховує, що між сторонами відсутня будь-яка домовленість щодо утримання дитини, оскільки жодного договору про добровільну сплату аліментів на час звернення позивачки до суду з даним позовом між батьками дитини не укладено.

Що стосується посилань скаржника про можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 3000 грн щомісяця, то з вищевказаних підстав, а саме передбаченого законом права стягувача аліментів визначати спосіб стягнення аліментів, такі посилання суд не приймає до уваги.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанції не спростовують.

Порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, суд не допустив.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 141, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 25 червня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Н. І. Гончар

Т. Л. Фетісова