Провадження № 2/357/448/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Цукуров В.П.,

секретар судового засідання - Чайка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

В С Т А Н О В И В :

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вони з Відповідачем перебувала у шлюбі з 04.06.2005 року. 17.05.2023 року заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/1577/23 шлюбу між сторонами було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 15.08.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис за №1242.

На виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/2785/23 Відповідач сплачував аліменти на користь Позивача у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

На даний час донька сторін досягла повноліття та навчається в Навчально-науковому інституті міжнародних відносин Київського міжнародного університету (спеціальність 293 «Міжнародне право», галузь знань 29 «Міжнародні відносини»). Навчання здійснюється на контрактній основі, стипендія не нараховується. Термін навчання: з 18.09.2023 року по 30.06.2027 року. Указане підтверджується довідкою Київського міжнародного університету від 31.07.2024 року №105/24.

Відповідно до договору про надання платних освітніх послуг №005 від 01.09.2023 року вартість навчання на рік в указаному закладі вищої освіти становить 48900,00 гривень.

Відповідач добровільно не допомагає фінансово своїй дитині, у той час як остання потребує фінансової допомоги. Самостійно позивач не здатна утримувати фінансово їхню з Відповідачем дитину.

Відповідач має фінансову можливість фінансово допомагати дитині, він є військовослужбовцем, працює в Національному університеті оборони України, має стабільний дохід.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.06.2024 року №383029376 Відповідач має у власності 3 земельні ділянки.

За таких обставин Позивач просила суд стягнути з Відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно.

Історія справи. Заяви та клопотання, позиції учасників справи.

14.10.2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 34).

04.12.2024 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» представником відповідача подано клопотання, у якому останній просить суд залучити до участі у справі у якості третьої особи повнолітню дитину сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 66-67).

18.11.2024 року, 04.12.2024 року, 05.03.2025 року, 16.04.2025 року судові засідання по справі було відкладено за клопотанням представника Відповідача (а.с. 39-41, 46, 52-53, 59, 83-84, 91).

28.05.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» представником Відповідача було подано додаткові пояснення, які за своїм змістом є відзивом на позовну заяву. У поясненнях останній зазначив про часткове визнання позовних вимог в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно. Проти задоволення позовних вимог в іншій частині заперечував (а.с. 135-142).

25.06.2025 року у судовому засіданні представник Позивача заявив про зменшення позовних вимог та просив суд стягнути з Відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову (а.с. 194).

25.06.2025 року у судовому засіданні представник Відповідача позовні вимоги з урахуванням їх зменшення визнав у повному обсязі (а.с. 195-196).

25.06.2025 року у судове засідання третя особа не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

2. Мотивувальна частина.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Сторони перебували у шлюбі з 04.06.2005 року. 17.05.2023 року заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/1577/23 шлюбу між сторонами було розірвано (а.с. 4-5).

Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 15.08.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис за №1242 (а.с. 6).

На виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/2785/23 Відповідач сплачував аліменти на користь Позивача у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3).

На даний час донька сторін досягла повноліття та навчається в Навчально-науковому інституті міжнародних відносин Київського міжнародного університету (спеціальність 293 «Міжнародне право», галузь знань 29 «Міжнародні відносини»). Навчання здійснюється на контрактній основі, стипендія не нараховується. Термін навчання: з 18.09.2023 року по 30.06.2027 року. Указане підтверджується довідкою Київського міжнародного університету від 31.07.2024 року №105/24 (а.с. 7).

Відповідно до договору про надання платних освітніх послуг №005 від 01.09.2023 року вартість навчання на рік в указаному закладі вищої освіти становить 48900,00 гривень (а.с. 10-11, 12).

Відповідач має фінансову можливість фінансово допомагати дитині, він є військовослужбовцем, працює в Національному університеті оборони України, має стабільний дохід (а.с. 20-21, 201).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.06.2024 року №383029376 Відповідач має у власності 3 земельні ділянки (а.с. 22-23).

Відповідач, в інтересах якого діє його представник, позовні вимоги до себе, з урахуванням їх зменшення, визнав у повному обсязі (а.с. 195-196).

Норми процесуального права, якими керується суд.

Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).

У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Норми матеріального права, якими керується суд.

Статтею 2 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21.02.1990 року, та ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини.

Положеннями ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, до якого згідно з практикою Суду відносяться й грошові кошти.

У пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.

Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд має врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Висновки суду.

У даній справі суд виходить з того, що Третя особа є повнолітньою донькою Відповідача, та потребує від нього матеріальної допомоги, оскільки здійснює навчання за денною формою. А тому вимога Позивача про стягнення з Відповідача аліментів на утримання їхньої повнолітньої доньки на час навчання є обґрунтованою.

Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання доньки розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.09.2024 року, але не більше як до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих сторонами та витребуваних судом доказів.

3. Розподіл судових витрат.

Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору Позивач звільнена.

Відповідачем позовні вимоги визнано у повному обсязі. Отже, у відповідності до вимог ст. 142 ЦПК України з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн.

4. Резолютивна частина.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76 81,141, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.09.2024 року, але не більше як досягнення ОСОБА_3 23 років, за умови продовження нею навчання.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26.06.2025 року.

Суддя В. П. Цукуров