Номер провадження 2/756/1575/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Погорелової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Лисенко І.К звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір дарування квартири від 04.07.2024; скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73962433 від 04.07.2024, а саме рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лігуна А.І. про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що 24.07.1999 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб, який було розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.09.2021. Під час перебування у шлюбі подружжя набуло у власність нерухоме майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. До такого нерухомого майна належить, в тому числі квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності квартиру було зареєстровано за позивачем. Після розірвання шлюбу між подружжям була досягнута усна домовленість щодо порядку володіння, користування та розпорядження квартирою, а саме позивач повинен був відчужити квартиру за договором дарування сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в подальшому мав подарувати її матері ОСОБА_3 , яка в свою чергу зобов`язалась відчужити позивачеві квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка також належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Все інше нерухоме майно набуте подружжям у шлюбі повинно були залишитись у власності ОСОБА_3 .

Для виконання цієї домовленості позивач видав довіреність на ім`я колишньої дружини ОСОБА_3 , посвідчену 19.09.2023 першим секретарем з консульських питань Посольства України у Федеративній Республіці Німеччина Новіковою Є.М. за реєстровим № 570/4-928-2023, відповідно до якої уповноважив ОСОБА_3 подарувати від його імені квартиру АДРЕСА_3 на користь сина - ОСОБА_2 , а також на вчинення інших дій від його імені. Дату та інші деталі укладення договору дарування квартири позивач та його представник за довіреністю повинні були погодити додатково. Укладенню договору дарування квартири мало передувати вчинення колишньою дружиною ОСОБА_3 певних дій, спрямованих на відчуження позивачеві квартири за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстроване на неї. Проте ОСОБА_3 не дотрималась домовленості, жодних дій щодо відчуження квартири не вчинила, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про поділ майна подружжя.

Позивач стверджує, що на дату подання до суду позовної заяви про поділ майна подружжя та на дату відкриття провадження у справі позивач та його колишня дружина не погоджували дату укладанню договору дарування квартири, він не виявляв свій намір та волю на відчуження квартири на підставі договору дарування відповідачу, у зв`язку з чим включив її до позовних вимог у справі про поділ майна подружжя. В подальшому йому стало відомо, що 04.04.2024 квартира була відчужена сину ОСОБА_2 за договором дарування квартири, посвідченим 04.07.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І., зареєстрованим в реєстрі за № 4452.

Позивач вказує, що не виявляв свою волю, бажання та намір на укладення договору дарування квартири, цей договір був укладений ОСОБА_3 всупереч його волі, у її власних інтересах, а тому повинен бути визнаний недійним, та рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем повинно бути скасоване.

Рух справи

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.12.2024 відкрито провадження по справі.

13.02.2025 представник відповідача - адвокат Кухаренко О.В. надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування поданого відзиву зазначає, що після розірвання шлюбу між батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було погоджено про обдарування його об`єктом нерухомого майна, в якому він зареєстрований та має право користування. Позивач видав довіреність на представництво інтересів від його імені ОСОБА_3 , яка 04.10.2023 була зареєстровано у Єдиному реєстрі довіреностей за реєстраційним номером 55809618 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагіною Н.В. Довіреність видана з правом передоручення повноважень строком на три роки і дійсна до 19.09.2026. Станом на моменту укладання договору дарування квартири нотаріусом перевірено відсутність заборони відчуження та/або арешту на нерухоме майно, відсутність реєстрації іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відсутність податкової застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, та відсутність будь-якої інформації про невиконані майнові зобов`язання у Єдиному реєстрі боржників на підставі податкових номерів дарувальника та обдаровуваного, про що свідчать відповідні витяги з вищевказаних реєстрів, які залишаються у справах приватного нотаріуса, який посвідчив цей договір. Також нотаріусом при посвідченні договору дарування перевірено обсяг повноважень представника на укладання договору.

На момент посвідчення договору дарування квартири відповідач не отримував від позивача ані в усній, ані в письмові формі заперечення щодо дарування квартири в його інтересах, а також не отримував від позивача ані в усній, ані в письмові формі щодо обмеження або скасування повноважень його представника на дарування квартири. Позивач з моменту посвідчення довіреності до моменту посвідчення договору дарування квартири жодного разу не заявляв заборону на вчинення реєстраційних дій на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна. 19.11.2024 позивачем було припинено дію довіреності, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреності від 19.11.2024 року за № 54172967. Припинення дії довіреності відбулося через чотири місяці після посвідчення оспорюваного договору дарування квартири. Отже, представник за довіреністю під час посвідчення договору дарування квартири діяв у межах своїх повноважень, які передбачені довіреністю та у способів, який відповідає чинному законодавству України.

17.02.2025 представник позивача - адвокат Лисенко І.К. надала до суду відповідь на відзив.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Встановлені судом обставини справи

Судом встановлено, що 24.07.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб Вілінською сільською радою Бахчисарайського району АР Крим, актовий запис № 13.

Від спільного шлюбу мають троє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження, наявними в матеріалах справи.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.09.2021 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Під час перебування у шлюбі подружжя набуло у власність нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 07.07.2006, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В.

19.09.2023 позивач ОСОБА_1 видав довіреність на ім`я колишньої дружини ОСОБА_3 , посвідчену першим секретарем з консульських питань Посольства України у Федеративній Республіці Німеччина Новіковою Є.М. за реєстровим № 570/4-928-2023, відповідно до якої уповноважив ОСОБА_3 подарувати від його імені квартиру АДРЕСА_3 на користь сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також на вчинення інших дій від його імені. Довіреність видана з правом передоручення строком на три роки і дійсна до 19.09.2026.

Як вбачається з витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, 04.10.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагіною Н.В. зареєстровано довіреність у Єдиному реєстрі довіреностей за реєстраційним № 55809618.

04.07.2024 між ОСОБА_1 (дарувальник), в інтересах якого діяла ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_7 , першим секретарем з консульських питань посольства України у Федеративній Республіці Німеччина, 19.09.2023, зареєстрованої в реєстрі за № 570/4-928-2023, та ОСОБА_2 (обдарований), ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладено договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І., зареєстрований в реєстрі за № 4452. За умовами договору дарувальник передав безоплатно у власність обдарованому в дарунок квартиру АДРЕСА_3 . На момент укладання договору дарування квартири, нотаріусом перевірено відсутність заборони відчуження та/або арешту на нерухоме майно, відсутність реєстрації іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; відсутність податкової застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, та відсутність будь-якої інформації про невиконані майнові зобов`язання у Єдиному реєстрі боржників на підставі податкових номерів Дарувальника та Обдаровуваного, про що свідчать відповідні витяги з вищевказаних реєстрів, які залишаються у справах приватного нотаріуса, який посвідчує цей договір. Факт відсутності застосування санкцій, передбачених статтею 4 Закону України «Про санкції», рішення про застосування яких прийняте Радою національної безпеки та оборони України та введено в дію Указом Президента України, перевірено.

Разом з тим, приватним нотаріусом при посвідченні договору дарування квартири перевірено обсяг повноважень представника на укладання договору.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2024 у справі № 361/3765/24 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя з метою забезпечення позову заборонено відповідачу ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження/продажу нерухомого майна та накладено арешт на наступне нерухоме майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,5 кв.м., жиловою площею 41,3 кв.м. Власник ОСОБА_1 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м. Власник ОСОБА_3 ; земельну ділянку з кадастровим номером :01:049:0058, площею 0,0745 га що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд. Власник ОСОБА_3 ; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 219,7 кв.м., житловою площею 104,3 кв.м.

19.11.2024 на підставі заяви ОСОБА_1 до Єдиного реєстру довіреностей внесено запис про припинення дії довіреності, посвідченої першим секретарем з консульських питань Посольства України у Федеративній Республіці Німеччина Новіковою Є.М. за реєстровим № 570/4-928-2023.

Спір між сторонами виник щодо визнання недійсним договору дарування квартири.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частина 2 ст. 719 ЦК України встановлює, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 4 ст. 720 ЦК України, договір дарування від імені дарувальника може укласти його представник.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Статтею 239 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Судом встановлено, що 19.09.2023 позивачем ОСОБА_1 видано довіреність колишній дружині ОСОБА_3 на представництво його інтересів щодо дарування квартири, яка є спільною сумісною власністю подружжя, їх спільному сину та визначено виключні повноваження на вчинення відповідних дій. При укладанні довіреності позивачу роз`яснено щодо поняття довіреності, її форми, строків, припинення представництва за довіреністю, скасування довіреності та відмови представника від вчинення дій, які були визначені довіреністю. Натомість проаналізувавши текст довіреності від 19.09.2023 суд вважає, що в ній достатньо чітко визначені юридичні дії, які належить вчиняти представнику.

Частиною 3 ст. 249 ЦК України передбачено, що особа яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.

Відповідно до ст. 248 ЦК України, представництво за довіреність припиняється у разі: закінчення строку довіреності; скасування довіреності особою, яка її видала; відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; припинення юридичної особи, яка видала довіреність; припинення юридичної особи, якій видана довіреність; смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків; смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Станом на момент укладання спірного договору представник за довіреністю ОСОБА_3 , яка представляла позивача мала повний обсяг повноважень та її повноваження не були скасовані чи обмеженні позивачем ОСОБА_1 . До того ж, як вбачається з матеріалі справи припинення дії довіреності відбулося через чотири місяці після посвідчення оспорюваного договору.

Загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Згідно ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На виконання вищевказаних процесуальних вимог позивачами не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 діючи в інтересах позивача, та відповідач ОСОБА_2 фіктивно уклали договір дарування. Укладання договору дарування було спрямоване на реальне настання правових наслідків як дарувальника, так і для обдаровуваного.

Зокрема, матеріали справи свідчать про те, що спірний договір дарування посвідчений нотаріально, що вимагається ст. 657 ЦК України, та зареєстрований у відповідному реєстрі, що відповідає ст. 210 ЦК України. Договір вчинено повноважними особами, що мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасників правочину було вільним та відповідало їх внутрішній волі. Даний правочин було спрямовано на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Усі умови договору сторонами виконані в повному обсязі та майно було передано новому власнику.

Виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги встановлені вище обставини справи та норми чинного цивільного законодавства, суд уважає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки у судовому засіданні не встановлено, що договір є таким, що укладений з порушенням прав позивача.

Через відсутність правових підстав для визнання недійсним договору дарування, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України. Судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПУ України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, судові витрати не компенсуються.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Белоконна І.В.