Єдиний унікальний номер: 379/855/25
Провадження № 2/379/372/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

01 липня 2025 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі

головуючого судді - Невгада О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бакал О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В :

13.05.2025 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 18.07.2020 вона уклала шлюб із ОСОБА_2 у Лисянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). В період спільного проживання та шлюбу у подружжя народилося троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Причиною наміру розірвати шлюб вказує те, що у них різні характери та зовсім протилежні погляди на сімейне життя. Вона намагалася всіма силами зберегти сім`ю, але це ні до чого не призвело. Вони з відповідачем є зовсім різними людьми і тому в її інтересах і в інтересах їхніх дітей вони вирішили розірвати шлюб. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу стало неможливим. Примирення між ними не можливе. На підставі цього просила суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_6 » та стягнути на її користь з відповідача понесені судові витрати по справі.

19.05.2025 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 12.06.2025, яке в подальшому через неявку відповідача було відкладено на 01.07.2025 (а.с.32, 33, 44, 45).

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно і завчасно згідно з вимогами чинного законодавства. У прохальній частині позову викладено клопотання позивачки про розгляд цієї справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення (а.с.5). Аналогічна за змістом заява надійшла від позивачки ОСОБА_1 через канцелярію суду 12.06.2025 (а.с.43).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання двічі 12.06.2025 та 01.07.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належно згідно з вимогами чинного законодавства.Рекомендовані поштові відправлення суду повернулися на адресу суду з відмітками ВПЗ про неможливість вручення адресату через його відсутність за вказаною адресою (а.с.42, 50), що згідно з положенням п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки.

Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 не подав.

Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 у судове засідання двічі не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, позивач не заперечувала щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення її заочного розгляду.

Ухвалою суду від 01.07.2025, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи.

Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовну заяву, перевіривши викладені у ній обставини, дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин.

Судом установлено, що 18 липня 2020 року позивачка ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Лисянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 21, що вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Під час спільного проживання та шлюбу у сторін народилося троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається з копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 (а.с.10-12).

Місце проживання сторін зареєстроване за різними адресами (а.с.9, 14).

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

За змістом положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно з ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивачка скористалася своїм правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не подав своїх заперечень щодо цих вимог.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем, про що чітко вказала у своєму позові.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Сторони не виявили бажання примиритись, відповідних заяв суду не подавали.

Згідно з положеннями частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З матеріалів справи суд установив, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя сторін не склалось та припинене. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе.

Суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами слід припинити шляхом його розірвання.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

За ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу і у позові просить залишити їй прізвище « ОСОБА_6 », а тому суд вважає за можливе залишити їй вказане прізвище.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, при задоволенні позову з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 гривень, сплата якого документально підтверджена (а.с.1).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить із наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно зі ст. ст. 26, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зі ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн. позивачкою подано:

- договір про надання правничої допомоги адвокатом № 45/25, укладений 13.05.2025 між ОСОБА_1 , як клієнтом, та ОСОБА_8 , як адвокатом, предметом якого є надання правової допомоги в обсязі та на умовах передбачених договором. В пункті 3.1. цього договору сторони обумовили оплату клієнтом за надання правничої допомоги, а саме підготування позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 2500,00 грн. (а.с.19 та на звороті);

- акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги адвокатом №45/25/1 від 13.05.2025, згідно якого виконавець - Якименко О.В. надав, а замовник - ОСОБА_1 прийняла юридичні послуги у формі: надання консультації, копіювання документів, підготування позовної заяви про розірвання шлюбу. Вартість виконаних робіт складає 2500,00 грн. (а.с.20).

- копію квитанції № 45/25/2 від 13.05.2025, якою підтверджено сплату ОСОБА_1 адвокату Якименку О.В. гонорару в сумі 2500 грн. по договору про надання правничої допомоги адвокатом № 45/25 укладений 13.05.2025 (а.с.21).

Надані позивачкою документи відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами понесення останньою витрат на професійну правничу допомогу і сплати грошових коштів за надання такої адвокату Якименку О.В. у цій справі.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу та часу, витраченого представником позивача, а отже, є визначеним. Адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару іншими письмовими доказами, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі.

Отже, за наведених умов та з урахуванням відсутності клопотань відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в порядку ст. 137 ЦПК України, - суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі в сумі 2500,00 гривень.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 24, 55, 56, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 19, 133, 141, 263-265, 268, 273, 280-283, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18 липня 2020 року в Лисянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 21.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_6 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та витрати з надання правничої допомоги в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, всього 3 711 (три тисячі сімсот одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана ним протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено та підписано 01 липня 2025 року.

Суддя Таращанського районного суду

Київської області Олександр НЕВГАД