Справа № 490/601/23
н/п 2-п/490/78/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

за участю секретаря - Романової К.Т.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 03.05.2025 року у справі №490/601/23 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою про перегляд заочного рішення від 03.05.2025 року у справі №490/601/23 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Ухвалою судді від 19.06.2025 року дану заяву залишено без руху, надано заявниці строк для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

27.06.2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, вказаних в ухвалі судді від 19.06.2025 року.

Заява про перегляд заочного судового рішення відповідає вимогам ст.285 ЦПК України.

Відповідно до приписів ст.286 ЦПК України, прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви.

Відповідно до ч.2 ст. 286 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження.

За такого, заяву про перегляд заочного рішення слід прийняти до розгляду.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції то захист драв людини і основоположних, свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (Постанова ВП ВС від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

За такого, керуючись вищевказаним, суд вважає за необхідне запропонувати ОСОБА_1 в підтвердження поважності причин пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення, надати докази перебування за межами України в період розгляду справи №490/601/23 та винесення заочного рішення 03.05.2023 року, а також посилання на докази, що мають, на її думку, істотне значення для правильного вирішення справи, і які не досліджувались судом при розгляді справи у зв`язку із її неявкою.

Керуючись ст. ст.285, 286 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 03.05.2025 року у справі №490/601/23 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Призначити судове засідання на 09.07.2025 року на 09.00 год.

Копію заяви про перегляд заочного рішення та копії доданих до неї матеріалів надіслати іншим особам, які беруть участь у справі.

Запропонувати ОСОБА_1 , в підтвердження поважності причин пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення, надати докази перебування за межами України в період розгляду справи №490/601/23 та винесення заочного рішення 03.05.2023 року, а також докази щодо неправильності та неповноти встановлених судом обставин справи.

В порядку ст.12 ЦПК України, роз`яснити заявниці наслідки вчинення та невчинення процесуальних дій щодо надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку та посилання на докази, що мають, на її думку, істотне значення для правильного вирішення справи, і які не досліджувались судом при розгляді справи у зв`язку із її неявкою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова