Справа № 953/379/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Соломонової К.О.

учасники справи у судове засідання не з`явились

розглянув у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" (далі Товариство) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №00-10328340 від 21.11.2023 у розмірі 26 360,00 грн, яка складається з 5 500,00 грн заборгованості за тілом та 20 860,00 грн за відсотками. Також просить стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що позивач отримав права вимоги до відповідача відповідно до договорів факторингу за кредитним договором № 00-10328340 від 21.11.2023, зобов`язання за якими відповідачка належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість спочатку перед первісним кредитором, а поті перед позивачем.

07.02.2025 представник позивача адвокат Тараненко А.І. подав відповідь на відзив, в якому фактично підтримав позовні вимоги та вимоги про відшкодування судових витрат.

Відповідь на відзив мотивована таким:

- доводи відповідача щодо не надання позивачем доказів перерахування грошових коштів на рахунки відповідача є хибними, оскільки позивач до позовної заяви долучив повідомлення від 15.01.2024 з відміткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Платежі Онлайн" та додатком до нього, які відповідають вимогам до первинного бухгалтерського документу, передбаченим статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні";

- договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до статті 207 ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію" прирівнюється до письмової форми. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що він не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору;

- щодо переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачу зазначив, що у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та Позивачем у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів;

- щодо стягнення витрат на правничу допомогу вказав, що позивач долучив всі наявні докази, що підтверджують надання адвокатом Тараненко А.І. адвокатських послуг.

Виклад позиції відповідача

27.01.2025 відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивований таким:

- з договору (у вигляді паперової копії) не вбачається, що він підписаний електронним цифровим підписом ОСОБА_1 . Відсутні докази, що договір кредитної лінії було створено у порядку, визначеному Законом України "Про електронний цифровий підпис" та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Вказує, що договір кредитної лініє не укладений. При цьому зазначає, що відповідачка не укладала договір кредитної лінії в редакції, яку долучає представник позивач в якості копій до позовної заяви, відповідно не погоджувала кредитну ставку та інші кабальні умови кредитування;

- посилаючись на рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013, зазначає, що вимога про нарахування та сплату відсотків є явно завищені і не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права;

- посилаючись на постанови Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 301/2368/14-ц, від 29.09.2021 у справі № 2-879/11 вказує, що на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до позивача прав вимоги у такій сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу;

- матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів перерахування суми позики;

- щодо стягнення витрат на правову допомогу зазначила, що з наданих документів не вбачається, що гонорар в сумі 7 000 грн взагалі стосується надання правової допомоги у справі щодо стягнення заборгованості конкретно з відповідачки.

Процесуальні дії у справі

Київський районний суд м. Харкова ухвалою від 20.01.2025 відкрив спрощене позовне провадження, витребував в АТ "Універсалбанк" докази та призначив судове засідання.

17.02.2025 на виконання ухвали суду від 20.01.2025 від АТ "Універсалбанк" надійшла витребувана інформація.

27.03.2025 від представника Товариства Тараненко А.І. до суду надійшли додаткові пояснення, до яких було долучено клопотання про витребування доказів з АТ "Універсалбанк", зокрема, щодо розміру перерахованих відповідачці коштів.

Суд ухвалою від 24.04.2025 витребував у АТ "Універсалбанк" інформацію та відклав судове засідання на 20.05.2025.

Судові засідання неодноразово відкладались через неявку сторін та у зв`язку з ненадходженням витребуваної інформації.

18.06.2025 на виконання ухвали суду від 24.04.2025 від АТ "Універсалбанк" надійшла витребувана інформація.

25.06.2025 учасники справи у судове засідання не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідачка повідомлялася судом про дату, час та місце судового засідання шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету (доставлено 17.06.2025). Будь-яких клопотань чи заяв до суду не подавала.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, наявність клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, належного повідомлення відповідачки, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності учасників справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Фактичні обставини, встановлені судом

21.11.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Качай Гроші" (далі первісний кредитор) та ОСОБА_2 уклали договір кредитної лінії № 00-10328340 (далі договір), відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 13 17).

Відповідно до п. 1.2. 1.4.2., 1.5. 1.7.1. договору сума кредитного ліміту складає: 5 000 гривень. Тип кредиту кредитна лінія. Строк дії кредитної лінії: 240 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю "18" липня 2023 р. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату погашення кредиту 21 грудня 2023 та здійснювати чергові платежі по сплаті нарахованих процентів на кожний 30 день після Рекомендованої дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії договору. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка складає 2,80 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Знижена процентна ставка становить 0,84 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. За надання Кредиту, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 10,00% від суми Кредиту, що складає: 500.00 грн. 1.5.1. Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю комісію за надання кредиту у останній день повного погашення кредиту. Цільове призначення Кредиту (мета отримання Кредиту): на споживчі потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання Договору становить 2182.54 %. Орієнтовна реальна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладення Договору становить 1926.70%.

Згідно з п. 2.8. договору дата надання/видачі кредиту "21" листопада 2023 р. Сума кредиту 5 000 грн перераховується кредитодавцем на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .

Кредитодавець має право отримувати від позичальника платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитом, процентами та іншими платежами, передбаченими Договором. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю суму Кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором (п. 4.2.2., 4.3.1. договору).

22.01.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" (фактор) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Качай Гроші" (клієнт) уклали договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити факторові Права Вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру Боржників, в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) Клієнту Суму Фінансування в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 37 41).

Відповідно до вказаного договору "дата відступлення прав вимоги" Робочий день, в який сторони склали і підписали акт прийому-передачі Реєстру Боржників.

Акт приймання-передачі до договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 підписаний ТОВ "Качай гроші" та ТОВ "Макс Кредит" 22.01.2024 (а.с.45).

Згідно з додатком № 1 до договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 року (Реєстр боржників) ТОВ "Макс Кредит" отримало право грошової вимоги за кредитним договором 00-10328340 від 21.11.2023, ПІБ: ОСОБА_2 ; ІПН: НОМЕР_2 ; всього сума заборгованості 10 120; залишок по тілу кредиту: 5 500; залишок заборгованості за процентами: 4 620; кількість днів прострочення 2 (а.с. 46 зворотній бік 48).

16.08.2024 Товариство (фактор) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" (клієнт) уклали договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити факторові Права Вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру Боржників, в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) Клієнту Суму Фінансування в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 49 53).

Відповідно до вказаного договору "дата відступлення прав вимоги" Робочий день, в який сторони склали і підписали акт прийому-передачі Реєстру Боржників.

Акт приймання-передачі Реєстру боржників до договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 підписаний ТОВ "Макс Кредит" та Товариством 16.08.2024 (а.с. 58).

Згідно з Реєстром боржників за кредитними договорами до договору факторингу №16082024-МК/ЕЙС Товариство отримало право грошової вимоги за кредитним договором 00-10328340 від 21.11.2023, ПІБ: ОСОБА_2 ; ІПН: НОМЕР_2 ; всього сума заборгованості 26 360; залишок по тілу кредиту: 5 500; залишок заборгованості за процентами: 20 860; кількість днів прострочення 209 (а.с. 59 60).

Відповідно до інформаційної довідки від 09.09.2024 вих. №204/09 ТОВ "Платежі Онлайн " як технологічний оператор платіжних послуг повідомив, що на сайті Торговця через платіжний сервіс "Platon" було проведено успішні операції, зокрема, номер транзакції 40054-87508-16124, дата та час проведення: 2023-11-21 08:39:11, сума транзакції: 5000, банк емітент: MONOBANK, маска картки клієнта: НОМЕР_1 (а.с. 27).

Згідно з наданої інформацією АТ "Універсалбанк" на ім`я ОСОБА_2 було емітовано платіжну картку НОМЕР_3 ; 21.11.2023 о 08:39:11 було зарахування коштів у сумі 5 000 грн, на підтвердження вказаного надали виписку по картці від 17.06.2025, з якої вбачається зарахування вказаної суми.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за договором № 00-10328340 від 21.11.2023 станом на 22.01.2024 заборгованість ОСОБА_2 становить 26 360 грн (а.с. 35 36).

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 08.06.2024 зареєстрували шлюб у Миргородському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області СМУМЮ, актовий запис 168. ПІБ ОСОБА_2 після шлюбу ОСОБА_4 , що підтверджується відомостями з актового запису про шлюб (а.с. 102).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Щодо укладення кредитного договору

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами (указана позиція є сталою, постанови Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 16.12.2020 у справі № 561/77/19.

Відповідно до частини першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд враховує, що у справі, яка розглядається, позивач надав суду кредитний договір, довідку про ідентифікацію. Договір скріплений електронним підписом одноразовим ідентифікатором (83738). Суд виходить із усієї сукупності доказів, наданих на підтвердження укладення договору, зокрема, номер рахунку, на який перераховано кошти і який зазначено у кредитному договорі ( НОМЕР_1 ), відповідає рахунку на який було перераховано кредитні кошти (5 000 грн), що підтверджується самим договором і інформаційною довідкою 09.09.2024 вих. 204/09 Товариства з обмеженою відповідальністю "Платежі Онлайн" (у якій вказано, що кошти перераховано на банківську карту НОМЕР_1 ). Крім того, з наданої АТ "Універсалбанк" інформації вбачається, що на ім`я ОСОБА_2 емітовано платіжну картку НОМЕР_3 та наданої виписки від 17.06.2025 вбачається зарахування 21.11.2023 на вказану платіжну картку суми у розмірі 5 000 грн.

При цьому суд також враховує, що в кредитному договорі вказані особисті дані відповідачки (місце реєстрації, паспортні дані, ідентифікаційний номер, контактні дані), що додатково вказує на факт укладення договору з огляду наявності таких даних у первісного кредитора. Доказів звернення відповідачки до правоохоронних органів щодо неправомірного використання її персональних даних вона не надала.

Отже, суд в порядку, передбаченому статтею 89 ЦПК України, враховуючи у сукупності надані позивачем докази на підтвердження укладення кредитного договору № 00-10328340 дійшов висновку, що такий було укладено між Товариство з обмеженою відповідальністю "Качай Гроші" та ОСОБА_2 у порядку, передбаченому статтями 207, 638, 639 ЦК України, статтями 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", що підтверджується однаковим номером картки у договорі, наданій інформаційній довідці на підтвердження перерахування коштів на відповідний рахунок по картці № НОМЕР_1 та наданої інформації АТ "Універсалбанк" щодо перерахування коштів. Тобто матеріалами справи підтверджується, як факт укладення договору, так і факт його виконання (перерахування кредитором коштів, а згідно усталеної практики Верховного Суду не може бути визнано неукладеним договір, який виконувався. Жодних доказів на спростування наведених обставин відповідачка не надала.

Доводи відповідачки щодо того, що вона не укладала договір кредитної лінії в редакції, яку долучає представник позивач також додатково вказують на факт укладення договору, оскільки сторона зазначає про іншу редакцію договору, тобто його наявність, що вказує на суперечливу поведінку (доводи) особи, а тому враховуються судом на підтвердження факту укладення договору.

Щодо доводів про неукладення договору у редакції наданій позивачем і, відповідно, не згода з кредитною ставкою та іншими "кабальними" умовами кредитування суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас відповідачка не надала жодного доказу на підтвердження своїх заперечень, зокрема, договору в іншій редакції, який би підтвердив факт погодження інших умов.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13 наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Отже, враховуючи, що відповідачка не надала примірника іншого примірника договору (зазначаючи, що не укладала договір у редакції, наданій позивачем), то її доводи щодо погодження інших, як і доводи щодо неукладення договору фактично ґрунтуються на концепції негативного доказу, що суперечить принципу змагальності. А тому такі доводи визнаються необґрунтованими.

Щодо надання кредиту

Суд встановив, що первісний кредитор за кредитним договором надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 5 000 грн шляхом зарахування вказаної суми на її рахунок, що підтверджується інформаційною довідкою від 09.09.2024 № 204/09 про успішність транзакції та випискою по картці від 17.06.2025. Тобто первісний кредитор виконав свої зобов`язання з надання коштів.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформаційна довідка від 09.09.2024 № 204/09 про успішність транзакції та виписка по картці від 17.06.2025 містять наведені у частині другій статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" реквізити.

Отже, доводи відповідачки про відсутність первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту перерахування коштів визнаються необґрунтованими.

Щодо відступлення права вимоги

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (пункт 1 частини першої статті 512, стаття 514 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Позивач на підтвердження набуття права вимоги до відповідачки надав договори відступлення прав вимоги, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Качай Гроші" (первісний кредитор) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" та між останнім і позивачем. Тобто надав докази набуття права вимоги у порядку, передбаченому статтями 512, 514 ЦК України.

Доводи відповідачки щодо не надання позивачем доказів підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора за кредитним договором у відповідних сумах, суд відхиляє з огляду на таке.

З договорів факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 та № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 вбачається, що датою відступлення права вимоги є робочий день, в який сторони склали та підписали акт приймання-передачі Реєстру боржників.

Так, акт приймання-передачі до договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 підписаний ТОВ "Качай гроші" та ТОВ "Макс Кредит" 22.01.2024 та акт приймання-передачі Реєстру боржників до договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 підписаний ТОВ "Макс Кредит" та ТОВ "ФК "ЕЙС" 16.08.2024, а тому з дати відступлення прав вимоги (з моменту підписання акту приймання-передачі реєстру боржників), а саме з 16.08.2024 позивач набув право вимоги до боржниці (став новим кредитором) за вказаним кредитним договором на підставі статті 512 ЦК України.

При цьому суд вважає необґрунтованим посилання відповідачки на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.11.2021 у справі № 301/2368/14-ц, від 29.09.2021 у справі № 2-879/11 з огляду на таке.

По-перше, суд відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України враховує висновок Верховного Суду про застосовування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови (постанова Верховного Суду від 11.04.2023у справі №910/12405/21).

Верховний Суд у постановах від 03.11.2021 у справі № 301/2368/14-ц, від 29.09.2021 у справі № 2-879/11 вказали, що суди попередніх інстанцій не з`ясували чи були перераховані платежі за договором відступлення прав вимоги, чи була сплачена ціна договорів, не мотивували відхилення заперечень боржника та дійшли передчасного висновку про наявність правових підстав для заміни сторони.

Тобто зазначене не є висновком про застосування норми права (не наведено жодної статті, яка застосовується), такий висновок є висновком, зробленим судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини свого рішення, а тому не може вважатися висновком про застосування норми права, врахування якого є обов`язком згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України.

По-друге, вказаний висновок у справах № 301/2368/14-ц і № 2-879/11 суд касаційної інстанції зробив виходячи з конкретних обставин справи, а саме за обставинами вказаних справ новий кредитор набував права кредитора з моменту здійснення оплати за договором відступлення прав вимоги. Натомість у справі, яка розглядається сторони договорів про відступлення права вимоги узгодили, що датою відступлення права вимоги є робочий день, в який сторони склали та підписали акт приймання-передачі реєстру боржників. Докази підписання відповідних актів долучено до матеріалів справи, відповідно і докази переходу права вимоги. Інших обставин переходу права вимоги у цій справі не встановлено, відповідачка не навела.

Тобто положення договорів у справах № 301/2368/14-ц і № 2-879/11 та у справі, яка розглядається, щодо моменту переходу права вимоги є різними (у справах № 301/2368/14-ц і № 2-879/11 з моменту здійснення оплати за договором, у цій з моменту підписання акту приймання-передавання), тобто обставини у вказаних справах і у цій не є подібними, а тому наведені відповідачкою висновки не є релевантними до обставин цієї справи, у зв`язку з чим відхиляються судом. Жодної норми яка забороняє відповідний перехід права вимоги на підставі акту приймання-передання відповідачка не навела.

Щодо нарахування відсотків за кредитом та комісії

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України).

Як встановлено договором розмір кредиту становить 5 000 грн (п. 1.2.); строк дії договору 240 днів (п. 1.3.); стандартна процентна ставка 2,80 % за кожний день користування кредитом (п. 1.4.1.).

Тобто сторони узгодили строк дії договору 240 днів (п. 1.3. договору) протягом якого здійснюється нарахування процентів.

Крім того, договором передбачена одноразова комісія за надання кредиту, яку позичальник зобов`язаний сплатити у розмірі 10,00 % від суми кредиту, що складає 500 грн (п. 1.5.)

З розрахунків заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 має заборгованість у розмірі 26 360 грн, з яких 5 000 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням; 20 860 грн сума заборгованості за нарахованими процентами; 500 грн сума заборгованості за нарахованою комісією.

З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-10328340 від 21.11.2023 вбачається, що проценти за користування кредитом ОСОБА_2 нараховані відповідно до умов договору.

Доводи відповідачки, що вимога про нарахування та сплату відсотків є явно завищеними і не відповідають передбаченим у частині третій статті 509 та частинам першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд відхиляє з огляду на таке.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Так, сторони у кредитному договорі у порядку, передбаченому статтями 3, 627 ЦК України узгодили процентну ставку за користування кредитом: знижена 0,84 % (п. 1.4.2. договору); стандартна 2,8 % (п. 1.4.1. договору). Указана ставка відповідає положенням Закону України "Про споживче кредитування" (у редакції, чинній на момент укладення договору).

Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає узгодженій сторонами процентній ставці. Контррозрахунок відповідачка не надала, а посилається лише на несправедливість розміру відсотків, якій сама ж узгодила з первісним кредитором. А тому такі доводи визнаються необґрунтованими.

Крім того, зустрічний позов про визнання договору або окремого його положення недійсним не заявила, як і доказів звернення з окремим позовом, а в силу статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується (правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним).

Отже, первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання боржнику коштів у користування (право вимоги за якими згодом перейшло до позивача), однак в порушення ст. 509, 526, 1048, 1049, 1054 ЦК України та умов договору відповідачка зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у останньої перед позивачем утворилась заборгованість.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (див. постанову Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15).

При цьому як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 № 913/618/21, у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

Висновки за результатами розгляду заяви

Отже, позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи, що відповідачка змінила прізвище спір вирішується з урахуванням такої зміни.

Судові витрати

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідачки витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7 000 грн та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви та заяви про розподіл судових витрат додав (в копіях):

- договір про надання правової допомоги № 2211/Е від 22.11.2024, укладений між ТОВ "ФК "ЕЙС" та АБ "Тараненко та Партнери" (а.с. 61 62);

- додаткова угода № 8 до договору про надання правової допомоги № 2211/Е від 22.11.2024, відповідно до якої клієнт доручає, а Адвокатське бюро зобов`язується надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема, ПІБ боржника ОСОБА_2 , номер кредитного договору 00-10328340 від 21.11.2023 (а.с.63 64);

- довіреність від 04.12.2024 видана директором ТОВ "ФК "ЕЙС" адвокату Таранеко А.І.;

- акт прийому-передачі наданих послуг від 22.11.2024, з якого вбачається, який вид послуг був наданий адвокатом та вказана вартість за кожну послугу, загальна вартість 7 000 грн.

Згідно з ч. 1 - 6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відзиві на позовну заяву, відповідачка вказала, що з наданих документів (акти, рахунки, договори), не вбачається, що гонорар в сумі 7000,00 грн стосується надання правової допомоги по справі щодо стягнення заборгованості конкретно з неї. Вказані документи можуть стосуватися будь-яких інших справ за позовом ТОВ "ФК "ЕЙС" щодо будь-якого із інших позичальників, що вказує на відсутність її обов`язку сплачувати (компенсувати) такі витрати позивача, навіть якщо такі витрати й мали місце. Вважає, що обсяг виконаних робіт адвокатом не співмірний фактичним витратам, необхідним для розгляду даної справи, оскільки всі документи адвоката по цій справі мають шаблонний (типовий) характер, заповнення яких не вимагає ні значних трудовитрат, ні часу, ні інтелектуального навантаження з боку адвоката.

Правила розподілу судових витрат унормовано статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд відхиляє посилання відповідачки, що з наданих позивачем доказів не вбачається, що правова допомога надана саме на стягнення заборгованості з відповідачки.

Так, відповідно до додаткової угоди № 8 до договору про надання правової допомоги Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати юридичну допомогу, зокрема, за кредитним договором ОСОБА_2 № 00-10328340 від 21.11.2023, тобто за кредитним договором, за яким стягується заборгованість у цій справі.

Водночас розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу є непропорційним до предмету спору. Позивач заявив до стягнення 20 860 грн, а витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн, тобто більше ніж 30 % від суми позову. При цьому справа, що розглядається не є складною (предметом є стягнення кредитної заборгованості, яка не потребує формування складної правової позиції), позивач не вчиняв значних дій щодо витребування та надання додаткових доказів, не приймав участь у судових засіданнях, тощо. А тому заявлена до стягнення сума витрат на правову допомогу визнається судом непропорційною до предмету спору, що, враховуючи дані, конкретні обставини справи та заперечення відповідачки, є підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2 600 грн, у решті 4 400 грн слід відмовити. Відповідно, суд частково приймає заперечення відповідачки щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ЕЙС" (, місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, оф. 2005) суму заборгованості за кредитним договором № 00-13028340 від 21.11.2023 у розмірі 20 860 (двадцять тисяч вісімсот шістдесят) гривень.

3. Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ЕЙС" (, місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, оф. 2005) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять два) гривень 40 копійок.

4. Вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" про відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" (, місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, оф. 2005) витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2 600 (дві тисячі шістсот) гривень. В решті відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 25.06.2025.

Суддя Роман ВІТЮК