Справа №296/1053/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Простибоженко Ю.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Дмитрієвої Ж.А.

представника відповідача - Никончук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом, поданим представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокатом Дмитрієвою Жанною Анатоліївною, до Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

Адвокат Дмитрієва Ж.А. в інтересах позивачів звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та зобов`язати Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради зареєструвати місце проживання позивачів за вказаною адресою.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_2 протягом тривалого часу вони проживають в ньому. В 2023 році з особистих сімейних причин вони знялись з реєстрації за цією адресою, зареєстрували місце проживання в місті Києві, однак обставини склались так, що на цей час фактично вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 і бажають офіційно зареєструвати місце свого проживання.

21.11.2024 позивач, а 22.01.2025 позивачка звернулись до Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради з заявами про реєстрацію місця проживання з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання, проте відповідачем відмовлено у здійсненні реєстрації на підставі п.п. 1, 2 ст.12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», постанови Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022, оскільки на житловий будинок АДРЕСА_1 накладений арешт.

Адвокат Дмитрієва Ж. А. зауважила, що відомості з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та ухвала слідчого судді про арешт житлового будинку не містять заборон щодо реєстрації місця проживання позивачів у житлі, а стосується лише обмеження права власника на його відчуження.

На думку представника позивачів, враховуючи, що арешт не стосується обмеження права на користування житлом, відмова відповідача у здійсненні реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є протиправною.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Згідно з ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 03.02.2025 справу направлено за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира.

Відповідно до ухвали від 10.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

20.03.2025 представник відповідача Никончук К.В. направила відзив на позовну заяву (а.с. 41-44), в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи заперечення вказала, що на момент звернення заявників із заявою про реєстрацію місця проживання в Реєстрі заборон наявний запис про накладення арешту на житловий будинок, що є підставою для відмови в проведенні заеєстрації місця проживання за цією адресою. Реєстрація місця проживання є фактом, що підтверджує місцезнаходження особи і не впливає на володіння нерухомістю, право на яке документально підтверджено в установленому законом порядку, а тому не заслуговують на увагу доводи позивачів про позбавлення їх житла і обмеження їх прав на користування ним.

У відзиві на позовну заяву вказано, що згідно з підпунктом 2 пункту 87 постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265 «Деякі питання декларування та реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають відомостям, зазначеним у поданих особою документах.

Представник Никончук К.В. зауважує, що позивачі до заяви про реєстрацію місця проживання долучили витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому були відсутні відомості про арешт житла, що є самостійною підставою для відмови у здійсненні реєстрації місця проживання вказаних осібна підставі пункту 2 статті 12 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

На думку представника відповідача, управління, як суб`єкт владних повноважень, вправі в межах власних дискреційних повноважень прийняти рішення про відмову в реєстрації місця проживання виключно з підстав, передбачених законом.

Вважає, що відповідач діяв в межах повноважень і в спосіб, які передбачені нормами чинного законодавства, рішення про відмову у здійсненні реєстрації прийнято правомірно, а тому підстави для визнання його протиправним відсутні.

В судовому засіданні 10.06.2025 ОСОБА_1 та адвокат Дмитрієва Ж.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

ОСОБА_1 зазначив, що в 2023 році вони з дружиною знялись із зареєстрованого місця проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 у зв`язку з необхідністю проходити лікування в місті Києві, для чого необхідно було зареєструвати місце проживання також в м. Києві. Оскільки лікування в м. Києві завершене, вони з дружиною повернулись до м.Житомира і мали намір зареєструвати місце проживання за фактичним місцем свого проживання, проте отримали відмову. Йому відомо про накладення арешту на майно, проте вказана заборона стосувалась лише заборони на відчуження житла.

Адвокат Дмитрієва Ж.А. додатково вказала, що позивачі постійно проживають у вказаному будинку, у встановлений строк звернулись до відповідача із заявами про реєстрацію місця свого проживання, надали всі необхідні документи, в ухвалі про накладення арешту відсутня заборона користуватись належним позивачу майном, а відтак підстави для відмови у проведенні реєстрації місця проживання у відповідача були відсутні, відмова є протиправною. Зазначила, що до реєстраційного органу позивачами надавалась копія ухвали слідчого судді, на підставі якої накладений арешт, уповноважена особа мала можливість ознайомитись з її змістом, переконатися, що за змістом вказаного процесуального рішення відсутня заборона на реєстрацію місця проживання в житлі, незважаючи на що їм все одно було відмовлено в реєстрації, яка на думку представника позивача є неправомірною.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково вказала, що позивачі не мають права на реєстрацію місця проживання, оскільки на будинок накладений арешт, посилаючись на норми КПК України зауважила, що накладення арешту на майно передбачає і заборону на реєстрацію в житлі.

Звертала увагу суду, що позивачі долучили до заяви про реєстрацію місця проживання не повний витяг з державного реєстру речових прав, в якому була відсутня інформація про накладення обтяження, що є самостійною підставою для відмови в проведенні реєстрації місця проживання.

Вважає, що працівники управління діяли на підставах та у спосіб, передбачений чинним законодавством, прийняте рішення про відмову в реєстрації місця проживання є законним та не підлягає скасуванню.

На підставі положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України в судовому засіданні 10.06.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, з урахуванням норм ст. 244 ЦПК України ухвалення та оголошення судового рішення відкладено до 12:00 год. 16.06.2025.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 23.12.2013, виданого Реєстраційною службою Житомирського міського управління юстиції Житомирської області, житловий будинок АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с. 16)

Зі змісту Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.05.2022 вбачається, що право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_2 зареєстроване за ОСОБА_1 (а.с. 17).

Зі змісту ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03.07.2018 вбачається, що в кримінальному провадженні накладено арешт на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_1 , в тому числі, на житловий будинок АДРЕСА_2 , шляхом позбавлення права його відчуження (а.с. 20-21).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 03.07.2018 у справі №296/64304/18 в цей же день внесено запис про обтяження у вигляді накладення арешту на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с.18-19, 47-48).

21.11.2024 позивач, а 22.01.2025 позивачка звернулись до Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради з заявами про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22-23, 24-25).

Відповідно до рішення Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради позивачам відмовлено у проведенні реєстрації місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє, як місце проживання (перебування), відповідно до п.п. 1 та п.п. 2 ст. 12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та згідно з п.п. 1 та п.п. 2 п.87 постанови Кабінету Міністрів України №265 від 27.02.2022, а саме: арешт нерухомого майна, яке на праві власності належить ОСОБА_1 (а.с. 23, 25).

ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду

Нормами статей 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.4 ст. 1 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» декларування місця проживання, реєстрація місця проживання (перебування) особи не є підставою для набуття такою особою права володіння, користування чи розпорядження житлом (у тому числі не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом), про проживання в якому особа повідомила.

Нормами п. 4, 12 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» визначено, що декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади; реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Статтею 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; ) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

В ч. 1 ст. 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Приписами ч.ч. 1,6 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні; реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» у разі реєстрації місця проживання (перебування) особи під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) подається заява про реєстрацію місця проживання (перебування) за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Реєстрація місця проживання (перебування) особи, зміна її місця проживання (перебування) може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника, що діє на підставі довіреності, посвідченої у встановленому законом порядку (далі - представник).

До заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи додаються: паспортний документ особи або довідка про звернення за захистом в Україні, або документ, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними; ) свідоцтво про народження - для дітей віком до 14 років; документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування) (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України); документи, що посвідчують особу законного представника (представника); документи, що підтверджують повноваження особи як законного представника (представника), крім випадків, якщо законними представниками дитини є її батьки чи один із батьків; документ, що підтверджує сплату адміністративного збору; військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі відсутності документів, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла.

У разі перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань для реєстрації місця проживання (перебування) подається письмова згода відповідного іпотекодержателя або довірчого власника.

Під час особистого відвідування особою органу реєстрації заява про реєстрацію місця проживання (перебування) формується посадовою особою органу реєстрації з використанням відповідних програмно-технічних засобів та відтворюється у паперовій формі.

Військово-обліковий документ подається у випадках та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання (перебування) подання особою відомостей та/або документів, не передбачених цим Законом.

Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши доводи учасників судового розгляду, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що звертаючись до органу реєстрації 21.11.2024 позивач, а 22.01.2025 позивачка подали заяви про реєстрацію місця проживання із одночасним зняттям із зареєстрованого місця проживання, до якої були додані щодо кожного: паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків; Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за адресою: АДРЕСА_1 , сформований 30.05.2022.

Виходячи з положень ст. 9 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» заявниками були подані необхідні документи, які підтверджують їх особи, документи, які підтверджують право власності на житло і право на реєстрацію в ньому.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що позивачами були надані недостовірні документи, в яких були відсутні відомості про арешт на квартиру з огляду на те, що положення ст. 9 вказаного вище закону не містять в переліку документів, які містять відомості про навність обтяжень на нерухоме майно.

Наданий позивачами Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, який був сформований 30.05.2022 формується з відповідного реєстру автоматично, і є достатнім документом, який підтверджував право власності на майно.

Також суд звертає увагу, що в заявах, які були подані позивачами для проведення реєстрації, в графі "Перебування житла в іпотеці/довірчій власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язань" містяться підписи позивачів, а також підкреслена відповідь "так" (а.с. 22 на звороті, а.с. 24 на звороті).

Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна не вбачається будь-яких інших обтяжень або іпотек на житловий будинок АДРЕСА_1 , окрім запису, внесеного про арешт майна на підставі ухвали слідчого судді від 03.07.2018 (а.с. 18-19).

З наведеного суд робить висновок, що позивачі в передбачений і можливий спосіб повідомили орган реєстрації про наявне обтяження.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» отримання відомостей, що підтверджують право власності на об`єкт нерухомого майна та актуальну адресу житла станом на день подання запиту, обтяження речових прав на об`єкт нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно забезпечується засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг.

Отже, перевірка відомостей та отримання інформації про наявні обтяження на нерухоме майно, в якому планується проведення реєстрації місця проживання особи, яка звернулась з відповідною заявою, відповідно до закону покладається на уповноважену особу органу реєстрації, а тому неподання таких документів заявником не може вважатися наданням недостовірних відомостей про наявність обтяження нерухомого майна.

Норми Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» забороняють вимагати для декларування місця проживання подання особою відомостей та/або документів, не передбачених цим Законом.

Відмовляючи позивачам в проведенні реєстрації відповідач послався п.п. 1 та п.п. 2 ст. 12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та згідно з п.п. 1 та п.п. 2 п.87 постанови Кабінету Міністрів України №265 від 27.02.2022, при цьому конкретизовано, що у зв`язку з наявністю арешта нерухомого майна, яке на праві власності належить ОСОБА_1 .

Дійсно, нормами п.п. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» визначено, що орган реєстрації відмовляє у внесенні до реєстру територіальної громади інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи у разі, якщо: у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування); відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають відомостям у поданих особою документах або даних.

В ч. 2 ст. 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів на час прийняття оспорюваних рішень встановлено постановою Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад».

Відповідно до п.п. 1 та п.п. 2 п. 87 Постанови Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування), що стосуються заборони декларування/реєстрації місця проживання (перебування) у такому житлі, або перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань (у разі відсутності письмової згоди відповідного іпотекодержателя або довірчого власника на декларування/реєстрацію місця проживання); відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають відомостям, зазначеним у поданих особою документах або даних.

З наведеного вбачається, що в положеннях Постанови Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022, яка прийнята на виконання положень Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» конкретизовано, що підставою для відмови в здійсненні реєстрації місця проживання особи є наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування), що стосуються заборони декларування/реєстрації місця проживання (перебування) у такому житлі.

В той же час, зі змісту ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 03.07.2018 цілком очевидно вбачається, що арешт на майно ОСОБА_1 , в тому числі, на будинок АДРЕСА_1 накладений шляхом позбавлення права на його відчуження. В наведеному процесуальному рішенні відсутня заборона на проведення реєстрації місця проживання позивача та членів його родини за цією адресою.

Не грунтуються на нормах КПК України доводи представника відповідача, що арештом є позбавлення власника майна одночасно всіх правомочностей власника таких, як володіння, користування і розпорядження майном, оскільки із сукупного аналізу норм ст.ст. 170, 173 КПК України вбачається, що спосіб арешту визначається саме в ухвалі слідчого судді, підлягає застосуванню найменш обтяжливий спосіб арешту, виходячи з мети, для виконання якої застосовується такий засіб забезпечення кримінального провадження.

З огляду на те, що згідно з ухвалою слідчого судді від 03.07.2018 заборонено лише відчуження майна, то відсутні будь-які підстави вважати, що існує заборона для позивача зареєструвати своє місце проживання в житлі, яке належить йому на праві власності.

Також судом не встановлено, що позивачем були подані документи, відомості в яких не відповідають відомостям Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки як зазначено вище позивачі подали документи, які підтверджують право власності на це майно, власником якого є позивач, і відповідно має право на реєстрацію в ньому, і повідомили про наявність обтяження.

Таким чином, встановивши фактичні обставини цієї справи, проаналізувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини і підлягають застосуванню до них, судом не встановлено, що позивачі для здійснення реєстрації подали документи, які містять невідповідності, а обтяження щодо житла не містить заборони щодо проведення деларування або реєстрації місця проживання в ньому, тому суд дійшов переконливого висновку, що відмова відповідача у реєстрації місця проживання позивача та його дружини в житлі, яке належить йому на праві власності, була неправомірною, порушує їх права на реєстрацію місця їх проживання, які підлягають судовому захисту, тому суд визнає позовні вимоги обгрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,00 грн.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі судового збору судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 244, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати протиправною відмову Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у здійсненні реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання.

Зобов`язати Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради здійсненити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання.

Стягнути з Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради на користь ОСОБА_2 понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Представник позивачів: адвокат Дмитрієва Жанна Анатоліївна, робоча адреса: м. Житомир, вул. І. Кочерги, 2-а.

Відповідач: Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради; місцезнаходження: м. Житомир, майдан С.П. Корольова, 4/2, .

На підставі ч. 3 ст. 124 ЦПК України повний текст рішення складений 23.06.2025.

Суддя О.В. Стрілецька