Провадження № 2/369/1360/25
02.07.2025 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі судових засідань Осіпова В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -
У грудні 2023 року ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» звернулось до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , та є споживачем житлово-комунальних послуг. 08 грудня 2020 року між ними та ОСОБА_1 укладено договір №378/24-2020 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком комунальних та додаткових послуг. На даний час ОСОБА_1 користується житлово-комунальними послугами, але у порушення умов договору та чинного законодавства не сплачує кошти. Заборгованість Відповідача перед товариством за період з 01 січня 2022 по 30 листопада 2023 складає 17 224,97 грн.
Вказали, що при зверненні до суду ними понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.
Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 17 224,97 грн. та понесені судові витрати.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грулня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Заперечення щодо такого розгляду сторони не направили.
У судове засідання представник позивача не з`явився. Направив суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.
Ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками відповідачу направлено на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, який останньою було отримано 11 січня 2024 року.

У судове засіданні відповідач ОСОБА_1 не з`явивсь, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Додатково відповідач викликався шляхом розміщення оголошення на сайті суду та направлення смс повідомлення. Причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив не подали, не повідомили суду причини неможливості подати відзив, докази.

На підставі наведеного, суд вважає, що відповідач був належним чином сповіщений про проведення судового розгляду цивільної справи.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ст.280ЦПКУкраїни суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення.

Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81ЦПКУкраїни кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Ст. 15 вищевказаного Закону договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

Судом встановлено, що 08 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» (виконавець) та ОСОБА_1 (споживач) укладено договір №378/24-2020 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком комунальних та додаткових послуг.

За даним договором виконавець зобов`язався надавати споживачу послугу з управління багатоквартирним будинком, а споживач зобов`язувався оплачувати виконавцю послугу з управління.

Ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно довідки від 16 грудня 2023 року про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг за період з 01 жовтня 2020 року по 16 грудня 2023 року, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , перед ТОВ «УК «Одеський бульвар» складає 17 224,97 грн.

Згідно довідки від 01 березня 2024 року про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг за період з 01 жовтня 2020 року по 01 березня 2024 року, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , перед ТОВ «УК «Одеський бульвар» складає 16 195,96 грн.

З поданого розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 сплачено 29 січня 2024 року 4 069,89 грн.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно вимог ст. 32Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.6.3 договору сторони погодили, що не залежно від вказаного в платіжному документі призначення платежі, здійсненого споживачем, грошові кошти, що надійшли від споживача на користь виконавця зараховуються в наступному порядку: у першу чергу погашаються борги споживача минулих періодів, у другу чергу погашаються нарахована неустойка (пеня, штраф), у третю чергу погашається сума поточних платежів за надані послуги.

Таким чином, сплачені відповідачем у січні 2024 року кошти в розмірі 4 069,89 грн. мають зараховуватись у сплату боргу, заявленого позивачем з 01 жовтня 2020 року по 16 грудня 2023 року.

Здійснивши відповідний перерахунок, суд встановив наявність заборгованості ОСОБА_1 за надані позивачем житлово-комунальні послуги за період 01 жовтня 2020 року по 16 грудня 2023 року у розмірі 13 155,08 грн. що підлягає стягненню на користь ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар».

Щодо заяв позивача від 07 березня 2024 року.

У поданих заяв представник позивача вказував, що відповідач частково сплатив борг в розмірі 4069,89 грн, а тому провадження має бути закрито в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, тобто відсутність предмету спору.

Згідно із нормами цивільного процесуального права, предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити рішення. Вказана дефініція дає правильне розуміння того, що позивач, звертаючись до суду, має матеріально-правову заінтересованість захистити своє право.

Під підставами позову розуміють обставини, якими позивач обґрунтовує свою вимогу, а також факти, що підтверджують ці обставини. Такими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто факти, які зумовлюють певні правові наслідки : виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Тому до підстав позову не можуть входити обставини, які виступають доказами в справі. З ними закон не пов`язує виникнення, зміну або припинення прав чи обов`язків. Вони лише підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять у підставу позову.

Варто зазначити, що підставою позову не може вважатись посилання позивача на певні норми матеріального права. Пленум Верховного Суду України в п. 9Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року за № 5зазначив, що оскільки підставою позову є фактичні обставини, наведені в позовній заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом необхідно керуватись під час вирішення спору.

Крім того, поряд із предметом і підставою позову виділяють окремий елемент позову - його зміст.

Під змістом позову розуміють вид (спосіб) судового захисту, що прямо передбачається законом (наприклад,ст. 16 Цивільного кодексу України), з яким позивач звертається до суду. Законодавець у ч. 1ст. 16 Цивільного кодексу України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права й інтересу, а в ч. 2ст.16ЦК України наведене орієнтовний перелік способів здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Предметом позову є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті. Предметом позову є позовні вимоги.

Таким чином, предмет позову - це те, що конкретно вимагає позивач; підстава позову - те, чим позивач обґрунтовує свої вимоги; зміст позову - це спосіб захисту порушеного права.

Таке ж розуміння елементів позову закріплюється на рівні судової практики, зокрема у п.9Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року за № 5.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

Так, звертаючись до суду з позовом ТОВ «УК «Одеський бульвар» вказував на порушення відповідачем обов`язку оплати наданих послуг та як наслідок наявність заборгованості. Тобто при розгляді цієї категорії справ підлягають перевірці доводи позивача щодо надання послуг, відсутність оплати за такі послуги, перевірка розміру заборгованості.

З поданих заяв вбачається, що відповідач заборгованість погасив частково, але не повністю, тому суд критично оцінює посилання позивача, що в даному випадку предмет спору перестав існувати.

За ст..255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо відсутній предмет спору.

За ч.2 ст.49 ЦПК України позивач також має право: відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частинами третьою, четвертою ст.49 ЦПК України, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку, шо предмет спору наявний у даній справі (заборгованість не погашена у повному обсязі, в тому числі за спірний період), а тому заява про закриття провадження в цій частині задоволенню не підлягає.

Фактично подані заяви представника позивача це заяви про збільшення/зменшення розміру позовних вимог: у першій заяві сума боргу 17 224,97 грн. (по долученій довідці період заборгованості з 01 жовтня 2020 року по 16 грудня 2023 року ), у другій 13155,08грн. (по долученій довідці період заборгованості з 01 жовтня 2020 року по 01 березня 2024 року борг 16 195,96 грн.).

Зважаючи на положення ст.49 ЦПК (відсутність доказів направлення заяви всім учасникам), суд не може прийняти дані заяви до розгляду, та вирішує спір на підставі первісного позову.

Вимоги про повернення судового збору задоволенню не підлягають, оскільки заборгованість не погашена, предмет спору наявний, а заяв про зменшення розміру позовних вимог і відповідно повернення судового збору в цій частині, у встановленому законом порядку позивач не подавав.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі були порушені обов`язки щодо оплати вартості наданих житлово-комунальних послуг, а тому вимоги позивача по даному позову підлягають до задоволення в частині непогашеного боргу, а саме 13 155,08 грн.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2648 грн судового збору.

Крім того, 10 березня 2021 року між АО «ВР Партнерс» та ТОВ «УК «Одеський бульвар» було укладено договір про надання правової допомоги.

На підтвердження наданих витрат позивача на правову допомогу було надано відповідні звіти та додатки до договору.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши, додані представником позивачів, докази щодо обсягу послуг, наданих адвокатом, а також враховуючи складність даної цивільної справи та часом витраченим адвокатом, кількість судових засідань, суд приходить до висновку про обґрунтованість понесених витрат позивачів на професійну правничу допомогу у розмірі по 5 000 грн..

Відповідно до ст. 15, 16, 525, 625 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію та керуючись ст. ст. 4,5,12,76-82,141,258-259,263-265,268,273,274,279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» заборгованість у розмірі 13 155,08 грн. (тринадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять грн. 08 коп.), сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн.), витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч грн.).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар», , адреса місцезнаходження: 03027, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Новосілки, вул. Приміська, 26, офіс 5.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження майна: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 02 липня 2025 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ