Провадження № 2-з/643/56/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Замікула Б.С., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву в.о. керівника Салтівської окружної прокуратури міста Харкова Мирошник К.Ю. про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі № 643/10136/25 за позовом в.о. керівника Салтівської окружної прокуратури міста Харкова, поданої в інтересах держави в особі Харківської міської ради, до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання демонтувати (знести) об`єкт самочинного будівництва та скасування державної реєстрації права власності,

УСТАНОВИВ:

В.о. керівника Салтівської окружної прокуратури міста Харкова Мирошник К.Ю., діючи в інтересах держави в особі Харківської міської ради, звернулась до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права Харківської міської ради на користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності шляхом:

- зобов`язання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 з одночасним приведенням її у придатний для подальшого використання стан шляхом демонтажу (знесення) нежитлової будівлі літ. «АА-1» площею 24,0 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №101);

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на нежитлову будівлю літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв.м. розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101) з закриттям відповідного розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи.

Одночасно прокурор звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборони на відчуження нежитлової будівлі літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №101).

В обґрунтування заяви (окрім посилання на законодавство та практику Верховного Суду) зазначено, що предметом позову є вимога про знесення самочинно збудованого об`єкту нерухомого майна, скасування державної реєстрації права приватної власності на спірне нежитлове приміщення з закриттям відповідного розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи.

Як стверджує заявник, у разі задоволення заявлених вимог, відповідач втратить право власності на спірне майно та буде зобов`язана його знести. Водночас, без встановлення обмежень на час розгляду справи власник спірного нерухомого майна може розпорядитись ним на свій розсуд в будь-який час. Подальше ймовірне відчуження майна на користь інших осіб, передача нерухомого майна в оренду, зміна його призначення, поділ, виділ чи об`єднання ускладнить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, наявність у ОСОБА_1 правомочностей власника майна вказує на можливість у будь-який момент розгляду справи розпорядитись спірним майном на користь третіх осіб. До того ж ОСОБА_1 , знаючи про наявність судового спору, з метою утруднення у майбутньому виконання судового рішення, може свідомо вчиняти дії щодо розпорядження спірним майном.

На переконання заявника, такі ймовірні дії з боку відповідача можуть призвести до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосуватиметься вирішення даного спору, неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову у зв`язку з наявністю майнового інтересу цих осіб, а також може зумовити необхідність звернення прокурора з іншим позовом для захисту порушених інтересів держави.

Як наслідок, заявник зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може не лише утруднити, але й зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову прокурора.

На момент вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову суддею не прийняте процесуальне рішення щодо відкриття провадження у справі, втім це не перешкоджає розгляду заяви про забезпечення позову по суті, з огляду на таке.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа (ч. 1 ст. 152 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому ст. 185 цього Кодексу.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами ч. 3 ст. 152 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі (ч. 13 ст. 158 ЦПК України)

Системне тлумачення ч. 1 ст. 153, ч. 13 ст. 158, ч. 1 ст. 187 ЦПК України дає підстави для висновку, що: (а) законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі; (б) для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно; (в) першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті; (г) у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову; (ґ) у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, а також матеріали справи № 643/10136/25, суддя встановив наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених

ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, серед яких є заборона вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (п. 3, 4 ч. 1, ч. 5 ст. 151 ЦПК України).

Отже, від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений ст. 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17, «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 19.02.2021 у справі № 643/12369/19 зауважив, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Також у згаданій постанові Верховний Суд звернув увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що державним реєстратором Дергачівської міської ради Харківської області Зоткіним Сергієм Володимировичем 09.04.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію, індексний номер: №57553942, об`єкту нерухомого майна №101 (номер запису про право власності №41414576), а саме: нежитлової будівлі літ. «АА-1», загальною площею 24 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , а також внесені відомості про право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ). Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: інформаційної довідки №398167307 від 07.10.2024, підставою виникнення права власності був технічний паспорт б/н та довідка №2210/20, видані 12.10.2020 ФОП ОСОБА_2 . Згідно з даними із зазначеної довідки №2210/20 виданої 12.10.2020

ФОП ОСОБА_2 нежитлова будівля літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв.м., розташована за адресою:

АДРЕСА_2 , побудована у 1991 році

Проте, як наполягає позивач, право власності на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано із порушенням вимог ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (в редакції від 29.05.2020, чинній на момент здійснення державної реєстрації об`єкту), оскільки виконавчим комітетом Харківської міської ради не приймалось рішення про присвоєння адреси спірному об`єкту нерухомості.

Водночас, наявність рішення про присвоєння адреси об`єкту нерухомості є однією із обов`язкових умов для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості в силу наведених вимог законодавства, що свідчить про незаконність реєстрації права власності за відповідачем.

На переконання судді, з урахуванням предмета позову та змісту спірних правовідносин, заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована, в ній викладено доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків, у разі невжиття таких заходів, підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред`явленими вимогами, а обраний вид забезпечення позову є взаємопов`язаним із позовними вимогами.

Отже, суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Водночас суддя наголошує, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер з метою недопущення ускладнення чи неможливості виконання судового рішення, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

Також суддя зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову. Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Підстав для зустрічного забезпечення судом не встановлено, оскільки такий вид забезпечення позову, як заборона відчуження спірного об`єкту нерухомого майна не впливає на майновий стан відповідача, не забороняє володіти та використовувати таке нерухоме майно у власних цілях, не впливає на немайнові права та не призводить до втрат чи збитків.

Керуючись ст. 149 154, 260, 353 355 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву в.о. керівника Салтівської окружної прокуратури міста Харкова Мирошник К.Ю. про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі № 643/10136/25 за позовом в.о. керівника Салтівської окружної прокуратури міста Харкова, поданої в інтересах держави в особі Харківської міської ради, до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання демонтувати (знести) об`єкт самочинного будівництва та скасування державної реєстрації права власності задовольнити.

Заборонити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відчуження нежитлової будівлі

літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №101).

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Роз`яснити ОСОБА_1 право подати клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Позивач: Харківська міська рада, , м. Харків, м-н Конституції, 7.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації (вказана у позовній заяві) АДРЕСА_3 .

Повний текст ухвали складено та підписано 25.06.2025.

Суддя Б.С. Замікула