Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/1058/25
Провадження № 2/553/862/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.06.2025м. Полтава

Подільський районний суд м. Полтави в складі головуючого судді Фоміної Ю.В., за участю секретаря судового засідання Долгової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №553/1058/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

17.03.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обгрунтовує тим, що 17.02.2020 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування, в Особовому кабінеті на офіційному сайті ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 подала Заявку на отримання кредиту №1579281, підтвердила умови прийняття Договору про споживчий кредит 31579281 від 17.02.2020 року та підписала електронним підписом шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов Кредитного договору, до укладання Договору отримала проект цього кредитного Договору разом з додатками, ознайомилася з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Таким чином, відповідачка уклала письмовий Договір про споживчий кредит №1579281 від 17.02.2020 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення, відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7000,00 грн. Відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням законодавства, внаслідок чого, 01.04.2020 року згідно договору факторингу №01/04, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №1579281 від 17.02.2020 року на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», нова назва ТОВ «Він Фінанс». 13.12.2021 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу №1/4, у відповідності до умов якого та згідно Додатку №1 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №1579281 від 17.02.2020 року. Згідно додатку №1 до Договору факторингу, сума боргу перед ТОВ «ФК «Пінг-Понг» становить 24150 грн., з яких: 7000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 15750,00 грн. заборгованість за відсотками; 1400,00 грн. заборгованість за комісією. Позивачем на адресу відповідача направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Незважаючи на це, позичальник не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий кредит в строки, передбачені Кредитним договором №1579281 від 17.02.2020 року.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором №1579281 від 17.02.2020 року у розмірі 24150,00 грн., судовий збір в сумі 2422.40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Ухвалою судді від 21.03.2025 року справа прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та представника відповідача, а також письмовий відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позовних вимог, здійснити розподіл судових витрат з наступних підстав: 1. Платежі, які прохає стягнути позивач не відповідає Графіку розрахунку, який є додатком до кредитного договору №1579281 від 17.02.2020 року. 2. Відповідачка не визнає факт, що позивач правомірно набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, оскільки Договір факторингу №1/4 було укладено 13.12.2021 року, в той час, коли договір факторингу №01/04 від 01.04.2020 року занінчив перебіг строк дії договору 31.12.2020 року. Позивачем не надано Витягу з реєстру боржників, платіжну інструкцію по договору факторингу №1/4 від 13.12.2021 року, а також акту приймання передачі за договором факторингу. Не надає первінні документи, що оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які підтверджують наявність заборгваності та її розмір.

Позивач надав письмову відповідь на відзив, в якій зазначив, що сторони кредитного договору погодили його підписання електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладанні Договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту. Відповідачка не надала доказів, які б підтверджували належне виконання зобов`язань за кредитним договором, які б спростовували суму заборгованості. Крім того, договори про відступлення прав вимоги №01/04 від 01.04.2020 року та договір факторингу №1/4 від 13.12.2021 року не визнані недійсними у встановленому порядку, тобто діє призумпція правомірності правочину, передбачена ст.204 ЦК України.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК Україна, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

У судовому засіданні встановлено, що 17.02.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №1579281 в електронній формі, який підписаний шляхом використання позичальником ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора.(а.с.13-16,37)

Відповідно до п.1 Кредитного договору №1579281 від 17.02.2020 року, позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договром, на строк визначений п.1.3 Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 7000 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити одноразово комісію за надання кредиту у розмірі 1400 грн. та проценти за користування кредитом у розмірі 5250,00 грн., у встановлений п.1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та на строк/термін, що визначений в Договорі. Кредит надається строком на 30 днів з 17.02.2020 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії та процентів за користування кредитом 18.03.2020 року.

При цьому, в п.1.5 Договору визначено, що сукупна вартість кредиту, складає 6650,00 грн. в грошовому виразі та 1,156.00 відсотків річних у процентному значенні, i включає в себе складові, визначені в п.1.5.1-1.5.2 Договору. Сукупна вартість кредиту розрахована виходячи з припущення, що Кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що Позикодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі.

Також, п.2.2.2. Договору встановлено, що нарахування Позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по фату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.

Відповідно до платіжного доручення №15381216 від 07.02.2020 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на картку Приватбанку, яка належить ОСОБА_1 та зазначену нею в кредитному договорі, грошові кошти у сумі 7000,00 грн., що свідчиь про отримання відповідачем кредитних коштів відповідно до умов Кредитного договору №157981 (а.с.23)

Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №1579281, зробленим первісним кредитором ТОВ «Мілоан», станом на 17.05.2020 року заборгованість ОСОБА_1 становить загальну суму 24150,00 грн. з яких: 7000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 15750,00 грн. сума заборгованості за відсотками (нарахування процентів згідно п.1.5.2 та 1.6 Договору); 1400,00 грн. сума заборгованості по комісії. (а.с.39)

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, наявні в матеріалах справи письмові докази (розрахунок заборгованості) є належними та допустимими доказами у розумінні статей 76-78 ЦПК України та нархування розміру процентів, яке відбулося відповідно до умов кредитного договору, а отже підстав для його неприйняття у суду не має.

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ч. 1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Така позиція викладена і Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року № 6-979цс15.

Відповідно до Договору факторингу №01/04 від 01.04.2020 року, ТОВ «Мілоан» зобов`язалася відступити ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» Права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» за плату на умовах, визначених Договором.

Згодом, 13.12.2021 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» уклало Договір факторингу №1/4 з ТОВ «ФК «Пінг-Понг», відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відступило право грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, в тому числі права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договром №1579281 від 17.02.2020 року (а.с. 21-22,34).

Відповідно до наданої довідки ТОВ «Він Фінанс» (нова назва ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») між сторонами Договору факторингу №1/4 від 13.12.2021 року відбувся повний розрахунок, передбачений п.3 Договору. (а.с.35 на звороті)

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку що позивачем належним чином доведені обставини виникнення між сторонами правовідносин та обґрунтованість позовних вимог, за таких обставин є підстави для задоволення позову ТОВ «ФК «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1579281, який був укладений відповідачкою з ТОВ «Мілоан». Відповідачка отримала кредитні кошти, про що надане платіжне доручення банку та довідка АТ КБ «Приватбанк», але належним чином не виконувала свої договорні зобов`язання з повернення кредиту, одноразової комісії та процентів відповідно до умов договору.

Будь-яких документів в підтвердження сплати коштів, які не увійшли у розрахунок заборгованості відповідачка не надала. Заперечення представника відповідачки спростовуються наданими позивачем документами.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Той факт, що договір факторингу №1/4, який укладений 13.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (нова назва ТОВ «Він Фінанс») та ТОВ «ФК «Пінг-Понг», в той час коли закінчився строк дії Договору факторингу №01/04 від 01.04.2020 року, укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (нова назва ТОВ «Він Фінанс»), не впливає на перехід до нового кредитора права вимоги до відповідачки, оскільки це два різних договора, укладені між різними сторонами, та відповідно до п.4.1 Договору факторингу №01/04 від 01.04.2020 року право вимоги від ТОВ «Міолан» до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейшло в день підписання Договору, тобто 01.04.2020 року. Строк дії, встановлений у п.8.1 Договору факторингу №01/04 від 01.04.2020 року, стосується лише взаємних прав та обов`язків, які встановлені договром для сторін цього договору, та не впливає на право Фактора в подальшому на свій розсуд укласти новий Договір факторингу, де він вже буде стороною, яка відступає іншій особі право грошової вимоги.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 137 ЦПКУкраїни встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»).

Судом досліджено договір № 43657029 від 01.11.2024 року про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «ФК «Пінг-Понг» та адвокатом Білецьким Б.М., (а.с. 10-12), додаткова угода №1579281 до Договору №43657029 про надання правової допомоги від 01.11.2024 року (а.с.23 на звороті), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (а.с.40), акт №1579281 від 03.03.2025 року про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом (а.с.38), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Білецького Богдана Михайловича (а.с.35). Зміст вказаних документів не суперечить вимогам законодавства до їх оформлення.

З урахуванням вищевикладеного, обсягу наданої правової допомоги, розрахунку цієї правової допомоги, зважаючи на характер даної категорії справи, загальний обсяг наданих адвокатським бюро правничих послуг за відповідний період, компенсації підлягають кошти в сумі 6000 грн., що відповідає об`єктивному та співмірному обсягу наданої правової допомоги стороні позивача, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 16, 526, 530, 611, 615, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 264-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ», місцезнаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симони Петлюри, буд. 21/1, , заборгованість за кредитним договором №1579281 від 17.02.2020 року в загальному розмірі 24150,00 грн. (двадцять чотири тисячі сто п`ятдесят грн. 00 коп.) з яких: 7000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 15750,00 грн. заборгованість за відсотками, 1400,00 грн. заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ», місцезнаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симони Петлюри, буд. 21/1, , судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 27.06.2025 року.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави Ю. В. Фоміна