Провадження №: 2/752/1956/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

26.06.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Кирильчук І. А.,

за участю секретаря - Замай А. О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , третя особа - Друга Київська державна нотаріальна контора міста Києва, про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - Друга Київська державна нотаріальна контора міста Києва, про звільнення майна з-під арешту.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті її батька ОСОБА_3 , після смерті якого при зверненні до нотаріальної контори була заведена спадкова справа. В процесі оформлення документів було з`ясовано, що на квартиру АДРЕСА_1 накладений арешт. Підставою виникнення обтяження стала постанова державного виконавця Голосіївського ВДВС у м. Києві № 633/11 від 20 серпня 2003 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Вказує, що 13 січня 2005 року Другою Київською державною нотаріальною конторою м. Києва було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 1605078 та вказано, що ОСОБА_2 є власником вказаної квартири. Листом Голосіївського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 164255 мені повідомлено, що вказане обтяження не можливо ідентифікувати, як таке, що внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в рамках конкретного виконавчого провадження, тому відсутня можливість зняти арешт з майна.

Враховуючи те, що інших способів зняття арешту з вказаного нерухомого майна та захисту прав, щодо оформлення права власності на спадкове майно немає, позивач просить суд зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений згідно постанови державного виконавця ВДВС у Голосіївському районі м. Києва від 20 серпня 2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, реєстраційний номер обтяження № 1605078.

Разом з позовною заявою позивач подала до суду клопотання про проведення розгляду справи в порядку спрощеного провадження, за відсутності його представника та не заперечує щодо проведення заочного розгляду.

Ухвалою від 09 січня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їхні процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, витребувати у Солом`янського районного суду міста Києва копії судових рішень та виконавчих листів стосовно ОСОБА_2 , 1983 року народження (в т.ч. в межах кримінальної справи № 1-347).

Ухвалою від 09 квітня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2 , 1983 року народження. Роз`яснено його процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки та приписи частини першої статті 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Виклик ОСОБА_2 постановлено здійснювати шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідач - Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка суду , будь-яких клопотань та заяв по суті спору до суду не надіслав.

Третя особа - Друга Київська державна нотаріальна контора міста Києва також була належним чином повідомлена про розгляд справи, про що свідчить довідка суду , будь-яких клопотань та заяв по суті спору до суду не надіслала.

Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 18 червня 2002 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 уклали договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 .

Батько позивача - ОСОБА_3 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30 вересня 2024 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 уклали договір про поділ спадщини - майна померлого.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30 вересня 2024 року на квартиру в АДРЕСА_2 , накладено арешт на підставі постанови 633/11 від 20 серпня 2003 року Державної виконавчої служби Голосіївська, власник зазначений ОСОБА_2 .

З архівної довідки Київського державного нотаріального архіву від 18 листопада 2024 року № 3969/01-17 вбачається, що за даними архівного фонду № 30, в справі ІІ - 41 том 2 Другої Київської державної нотаріальної контори зберігається Постанова про накладення арешту та заборони відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_3 . До вказаної довідки надано копію постанови державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції від 20 серпня 2003 року відділу про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказана постанова винесена на підставі в/л 1-347 виданого 22 квітня 200з року Солом`янським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 - 9880, 92 грн.

На виконання ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 09 січня 2025 року про витребування доказів Солом`янський районний суд м. Києва, повідомив, що у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувала кримінальна справа № 1-347/03 по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Станом на день 06 березня 2025 року справа № 1-347/03 по обвинуваченню ОСОБА_2 - знищена.

З копії вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2003 року вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним ч. 1 за ст. 286 КК України, призначено йому покарання у виді обмеження, з позбавленням права керувати транспортними засобами також задоволено цивільний позов частково. Стягнуто на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_2 на відшкодування шкоди 9880,92 грн.

З листа Голосіївського відділу ДВС у м. Києві від 04 листопада 2024 року № 164255 встановлено, що арешт майна, зареєстрований 13 січня 2005 року за № 1605078 Реєстратором: Друга Київська державна нотаріальна контора; на підставі постанови, 633/11, 20 серпня 2003 року, Державна виконавча служба, Голосіївська; об`єкт обтяження квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_2 , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний номер 5929408KIEV2, архівна дата: 22 серпня 2003 року, дата виникнення: 22 серпня 2003 року, № реєстра 13-245, внутр № AD 01593729F459312А48, коментарий вх. 1598. Вищевказане обтяження не можливо ідентифікувати, як таке , що внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в рамках конкретного провадження.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року № 6-26цс13.

Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 постанови від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до частин першої-третьої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно із частиною другою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із вимогами статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею

1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Відповідно до частиною першою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із частинами першою, третьою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За вимог частини першої статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави

29 ЦК України.

За правилом частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

На сьогодні позивач має намір прийняти спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 , проте через наявність арешту, позбавлена можливості це зробити.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.

Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на прийняття спадщини, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

На підставі наведеного, керуючись статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 386, 391 ЦК України, статтями 258, 259, 263-266, 280-289 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , третя особа - Друга Київська державна нотаріальна контора міста Києва, про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений згідно постанови державного виконавця ВДВС у Голосіївському районі м. Києва від 20 серпня 2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, реєстраційний номер обтяження № 1605078.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_4 .

Відповідач: Голосіївський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 6, 0,022 м. Київ, вул. Ю. Здановської, б. 22/15

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Третя особа: Друга Київська державна нотаріальна контора міста Києва, адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 45.

Рішення суду виготовлено 26 червня 2025 року.

Суддя І. А. Кирильчук