Справа № 357/3558/25
Провадження № 2-о/357/175/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Ільницька І. П., ,

За участі:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області, про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

18 березня 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , в якій останній просив суд: 1) Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер вітчим заявника ОСОБА_4 , який більше п`яти років проживав однією сім`єю із заявником за адресою: АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини за вказаною адресою були зареєстровані лише заявник та його померлий вітчим. Мати заявника ОСОБА_5 проживала з вітчимом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання останні не перебували у шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати заявника, після чого він залишився проживати з вітчимом. Після смерті вітчима відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців у померлого не було, а нотаріус рекомендувала заявнику звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 18 березня 2025 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду від 19 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд за правилами окремого провадження та призначено судове засідання у справі на 15 квітня 2025 року. Вказаною ухвалою витребувано докази з Узинської державної нотаріальної контори та Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

28 березня 2025 року на адресу суду з Узинської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи, заведена після смерті ОСОБА_6 .

15 квітня 2025 року на адресу суду від представника заявника надійшло клопотання про витребування доказів з Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року витребувано докази з Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Судовий розгляд у справі відкладено з 15 квітня 2025 року на 15 травня 2025 року.

29 квітня 2025 року на адресу суду з Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану надійшла копія актового запису про шлюб про шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В судовому засіданні 15 травня 2025 року представник заявника підтримала заяву та просила її задоволити з підстав, викладених в останній.

Допитана 15 травня 2025 року в якості свідка ОСОБА_9 показала суду, що вона є рідною сестрою матері заявника та тіткою останнього. В 2004 році її сестра почала спільно проживати з ОСОБА_10 в будинку останнього по АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, садили городину, тримали худобу. Сестра з ОСОБА_10 працювали в Узині на цукровому заводі. Будинок, в якому проживали сестра з ОСОБА_10 належав батькам останнього, які померли. Сестра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і її син заявник у справі доглядав ОСОБА_11 , так як останній мав проблеми з серцем та постійно хворів. Заявник доглядав за вітчимом та похоронив останнього після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сестра була одружена, але її чоловік помер у 2022 році. В ОСОБА_11 батьки та рідний брат, які померли. Дружини та рідних дітей в ОСОБА_11 не було.

За клопотанням представника заявника, судовий розгляд у справі 15 травня 2025 року відкладено на 02 липня 2025 року.

19 травня 2025 року на адресу суду від представника заінтересованої особи Узинської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника, на розсуд суду, за наявними у матеріалах справи доказами.

В судовому засіданні 02 липня допитано в якості свідка заявника ОСОБА_1 , який показав, що з 2004 року його матір ОСОБА_12 з ним переїхала в будинок до ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , де вони почали проживати однією сім`єю. Його матір з ОСОБА_10 проживали як дружина та чоловік, а він з ОСОБА_10 як пасинок та вітчим. Його матір спільно з ОСОБА_10 робили на цукровому заводі, вели господарство, тримали свині, кури та козу, обробляли городи. Його матір померла в 2023 року від онкологічного захворювання, а ОСОБА_13 помер через рік у 2024 році від проблем із серцем. Він доглядав до смерті ОСОБА_11 , так як останній на протязі 6 місяців постійно лежав. Похованням ОСОБА_11 займався він, похоронивши його на кладовищі поруч із померлою матір`ю. Рідних дітей в ОСОБА_11 не було, батьки та брат останнього померли раніше.

Дослідивши матеріали справи суд виходить з наступного:

Заявник є сином ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Мати заявника ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; батько заявника ОСОБА_8 помре ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати ОСОБА_6 ОСОБА_16 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ; брат ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ОСОБА_4 12 травня 2007 року в порядку спадкування за законом став власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , у якому з 02 березня 2024 року до смерті останнього був зареєстрований заявник ОСОБА_1 .

На день смерті ОСОБА_6 , крім останнього, в даному будинку був зареєстрований лише заявник.

Заявником долучено до матеріалів справи в копіях документи, що підтверджують право власності на житловий будинок та особисті документи померлого ОСОБА_6 , зокрема військовий квиток; свідоцтво про закінчення середнього навчального закладу та професійно-технічного закладу освіти.

Згідно спадкові справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 , встановлено, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся лише заявник.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Щодо встановлення судами факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Згідно з частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Правило статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту їх спільного проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).

Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведені правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19)).

Належними і допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16 (провадження № 61-21748св18).

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18).

Суд вважає, що факт проживання заявника зі своїм вітчимом ОСОБА_3 підтверджується фактом реєстрації заявника в житловому будинку померлого вітчима з 02 березня 2004 року до дня смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; показами свідка ОСОБА_9 ; наявністю у заявника документів, що підтверджують право власності померлого на житловий будинок та особистих документів останнього щодо підтвердження родинних відносин, відношення до військової служби та набуття освіти.

За таких обставин та враховуючи відсутність інших спадкоємців у померлого ОСОБА_6 та позицію Узинської міської ради, як заінтересованої особи у справі, щодо розгляду справи без представника міської ради, за наявними у справі доказами, суд вважає за можливе задоволити заяву ОСОБА_1 та встановити факт його постійного проживання зі спадкоємцем ОСОБА_3 на протязі п`яти років до смерті останнього.

Керуючись ст.4, 12, 81, 258-259, 315-319, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області, про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місце проживання: АДРЕСА_3 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області. Місце знаходження: 09161, Київська область, Білоцерківський район, місто Узин, вулиця Незалежності, будинок 16/1. Код .

Суддя М. М. Бебешко