Дата документу 30.06.2025 Справа № 333/273/25
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №333/273/25 Головуючий у 1-й інстанції: Холод Р.С.
Провадження № 22-ц/807/1411/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Здоровець Сергія Вікторовича на додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 19 вересня 2018 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, шляхом відкриття карткового рахунку з встановленням кредитного ліміту 7800, 00 грн,зі сплатою реальної процентної ставки 38,6 %, строком дії до 10 жовтня 2020 року.

26 червня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «Укрсиббанк» укладено договір факторингу №275, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» відступає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Укрсиббанк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Згідно Додатку №1 до договору факторингу № 275 від 26 червня 2024 року Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 52519,37 грн, з яких: 25 399, 52 грн заборгованість за основним боргом; 27 119, 85 грн заборгованість за процентами, 0,00 грн заборгованість за комісіями.

Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги здійснювались попереднім кредитором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося жодних додаткових нарахувань.

Станом на день звернення до суду з позовом сума заборгованості за кредитним договором №0 від 19 вересня 2018 року не погашена, а тому враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в розмірі 52 519, 37 грн та судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2025 року позов залишено без задоволення.

23 квітня 2025 року до суду першої інстанції від представника ОСОБА_1 адвоката Здоровець С.В. надійшла заява, сформована останнім того ж дня в підсистемі «Електронний суд», про ухвалення додаткового рішення по справі №333/273/25.

Свою заяву представник відповідача обґрунтовує тим, що при поданні відзиву на позовну заяву, останній надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових, які очікує понести відповідач у зв`язку із розглядом справи, що складає 20 000,00 грн.

Всі понесені відповідачем витрати підтверджуються договором про надання правової допомогу від 10 лютого 2025 року, укладеним між відповідачем та адвокатом та за умовами якого (п.3.1) сторони погодили, що вартість послуг за умовами даного договору становить 20 000,00 грн, які замовник зобов`язується сплатити виконавцю протягом 20 календарних днів з моменту прийняття рішення суду по суті вимог у суді першої інстанції. Розмір гонорару виконавця є фіксованим та не залежить від фактично витраченого виконавцем часу на надання наведених послуг, інших чинників.

З цих підстав, представник відповідача Здоровець С.В. просив суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 суму понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Додатковим рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2025 року заяву представника відповідача Здоровець С.В. про ухвалення додаткового рішення у справі №333/273/25 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000, 00 грн.

Не погоджуючись із додатковим рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Здоровець С.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у додатковому рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву відповідача про стягнення з позивача 20 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складанню відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принцип диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу з власності ініціативи. Проте, сторона позивача жодних клопотань з приводу зменшення заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не надходило, а отже суд першої інстанції з власної ініціативи вирішив питання про зменшення розміру таких витрат без відповідної заяви сторони позивача.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. При цьому, колегія суддів зауважує, що ухвалу про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» отримало 18 червня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету товариства (а.с. 168).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90 840 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн (3028,00 грн Х 30 = 90 840 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, ч .2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема: малозначні справи, що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 20 000, 00грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. п.1 , 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Частково задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, суд першої інстанції, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, вважав неспівмірним розмір заявлених до стягнення судових витрат на правничу допомогу у сумі 20000, 00 грн у зв`язку із чим дійшов висновку про зменшення суми таких витрат до 5 000 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону N 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону N 5076-VI, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася до ОСОБА_1 з позовом про стягнення суми заборгованості за Кредитним договором №0 від 19 вересня 2018 року в розмірі 52 519, 37 грн, з яких: 25 399, 52 грн заборгованість за основним боргом; 27 119, 85 грн- заборгованість за процентами, 0,00 грн заборгованість за комісіями, а також стягнення понесених судових витрат (а.с.1-3).

У відзиві на позовну заяву від 19 лютого 2025 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Здоровець С.В. зазначив орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу (20 000, 00 грн), який він очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи, а також вказав, що ним буде подано заяву про компенсацію цих витрат. Також, Аверін С.М. заперечував проти позовних вимог про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором (а.с.52-54).

У поданій 25 лютого 205 року заяві ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заперечувало проти вимог викладених у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 , зокрема щодо стягнення витрат на правову допомогу та просило позовну заяву задовольнити у повному обсязі (а.с.59-67).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2025 року позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення (а.с.111-114).

Справа була розглянута за участю представників сторін. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення, що підтверджується протоколом судового засідання від 21 квітня 2025 року (а.с.108-109).

Повний текст оскаржуваного рішення суду складено 25 квітня 2025 року.

Копія вказаного вище рішення була направлена сторонам у справі 21 квітня 2025 року, що підтверджується відповідним супровідним листом Комунарськгго районного суду м. Запоріжжя (а.с.115).

23 квітня 2025 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Здоровець С.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій просив стягнути з позивача на свою користь витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 20 000, 00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи правову допомогу ОСОБА_1 в рамках справи №333/273/25 надавав адвокат Здоровець С.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ЧН № 000398 від 20 липня 2018 року (а.с. 56).

Представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснював адвокат Здоровець С.В., що підтверджуються ордером серії СВ N 1116285 від 12 лютого 2025 року та Договору про надання (правничої) допомоги від 10 лютого 2025 року, що укладений між ОСОБА_1 , з одного боку, та Адвокатом Здоровець С.В., з іншого боку, було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №б/н (а.с.43,120-121).

На підставі п. 1.1. Договору адвокат зобов`язується надати ОСОБА_1 за його замовленням юридичні послуги передбачені цим Договором, а останній зобов`язується прийняти їх, а також виконати інші дії у встановленому цим Договором порядку.

Відповідно до п. 1.2 Договору, послуги за даним Договором включають в себе представництво інтересів Замовника в суді першої інстанції по справі №333/273/25 та здійснення у зв`язку з цим юридично значимих дій задля захисту прав та законних інтересів Замовника.

Відповідно до п. 3.1 Договору, Сторони погодили, що вартість послуг за умовами даного Договору становить 20 000, 00 грн, які Замовник зобов`язується сплатити Виконавцю протягом 20 календарних днів з моменту прийняття рішення суду по суті вимог у суді першої інстанції. Розмір гонорару Виконавця є фіксованим та не залежить від фактично витраченого Виконавцем часу на надання наведених послуг, інших чинників.

Матеріалами справи встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано договір про надання правничої (правової) допомоги Nб/н від 10 лютого 2025 року.

Таким чином, у вказаному договорі про надання правової допомоги сторони погодили фіксований розмір оплати гонорару.

Верховний Суд в своїх постановах, зокрема у справа №923/560/17, №329/766/18 та №178/1522/18, неодноразово наголошував на тому, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Урахувавши надані докази на підтвердження надання правової допомоги, складність справи та об`єм виконаних адвокатом робіт, реальний час, необхідний для виконання таких послуг, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що сума, котра заявлена до відшкодування, є надмірною.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18)та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Крім того, саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 01.09.2021 року, винесеній за результатами розгляду справи № 178/1522/18.

При таких обставинах, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, оскільки саме такий розмір витрат відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Посилання заявника у апеляційній скарзі на те, що зменшення суми судових витрат можливо лише за заявою іншої сторони, проте позивачем такого клопотання в суді першої інстанції заявлено не було, колегія суддів відхиляє, оскільки з відповіді на відзив на позовну заяву відповідача, яка була подана ТОВ «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» 25 лютого 2025 року, тобто стороною позивача через підсистему «Електронний суд» вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заперечувало проти задоволення відзиву на позовну заяву вимог ОСОБА_1 щодо відмови у задоволенні позовну, у тому числі й щодо стягнення з них витрат на правову допомогу ( а.с. 59-67).

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права.

При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).

Судом першої інстанції надана вірна оцінка доказам, що були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції, ним повно і об`єктивно з`ясовані дійсні обставини справи, перевірені доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким надана належна правова оцінка.

Оскаржуване додаткове рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Здоровець Сергія Вікторовича - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 30 червня 2025 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Поляков О.З.