ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/10882/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Черняєва С.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 ,

відповідачка - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року, яке ухвалено суддею Ведяшкіною Ю.В.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 26 березня 2025року,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 28 червня 2023 року, на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_1 , собака породи шведський лапхунд (кобель, метис, чорного окрасу), який належить ОСОБА_3 , вкусила за статевий орган малолітнього сина позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим одразу була викликана бригада швидкої медичної допомоги, лікарями якої була надана перша медична допомога та дитину було доставлено до КНП «Криворізька міська лікарня № 16», де в ургентному порядку під загальним знеболюванням була проведена хірургічна операція, та встановлено діагноз вкушена рана статевого органу, тяжка ступінь категорії «Д». Після чого дитина знаходилась на стаціонарному лікування в дитячому хірургічному відділенні 16-ї міської лікарні м. Кривого Рогу з 28.06.2023 року по 03.07.2023 року, та призначено подальше лікування.

Після зазначених подій відповідачка ОСОБА_3 , яка є власником зазначеної собаки, спочатку погодилась врегулювати мирним шляхом, в досудовому порядку, вказану ситуацію, однак, згодом відмовилась здійснювати будь-які дії, направлені на відшкодування завданої шкоди.

Позивач вважає, що протиправними діями відповідачки, його малолітньому сину, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинена моральна шкода, яка виразилась в тому, що він дуже сильно злякався нападу розлюченої собаки, відчув почуття страху, жаху та нестерпного фізичного болю. На сьогоднішній день дитина панічно боїться собак, у зв`язку з чим, боїться виходити з дому, хоча йому потрібно відвідувати лікарів, виходити на прогулянку, відвідувати дитячі майданчики. Після вказаних подій дитина часто плаче, має пригнічений настрій, тривожність. Крім того, дитина отримала дуже болючі ушкодження та постійно до цього часу продовжує переносити запальні процеси, що в свою чергу спричиняє хвилювання, депресію, безсоння. Стан здоров`я потребує тривалого відновлення, що спричиняє негативні емоції та переживання, впливає на його розвиток, навчання та відпочинок. До того ж, не відомо до яких наслідків репродуктивного здоров`я та статевого життя може призвести в майбутньому дана травма.

Враховуючи наведені обставини спричинену моральну шкоду оцінює у 100 000,00 грн., які просить стягнути з відповідачки.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 14 165,00 гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , просить рішення суду змінити, збільшивши розмір стягнутої моральної шкоди до заявленої у позові, посилаючись на неповне з?ясування судом всіх обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно послався на те, що малолітній ОСОБА_4 перебував на подвір?ї без супроводу батьків, що свідчить про те, що батьки дитини не належним чином виконували батьківські обов?язки та, відповідно, перебуваючи поряд з дитиною могли б виключити отримання ним тілесних ушкоджень. Наведене фактично свідчить, що суд переборав на себе функції обвинувачення батьків потерпілої дитини. При цьому, протоколи за статтею 184 КУпАП відносно батьків дитини не складалися.

Судом не було в повній мірі враховано ту обставину, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою дитиною для якої така ситуація є психотравмуючою. Дитина пережила біль від укусу, шоковий стан, оперативне втручання. Після вказаних подій малолітній ОСОБА_5 став погано спати та на протязі місяця страждав нетриманням сечі під час сну, став боятися підходити до собак. До того ж, на тілі дитини залишився рубець, що викликає пригнічення та поганий настрій.

У відзиві на апеляційну скаргу, до яких додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідачка ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Іванов В.О., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , та підтримав доводи апеляційної скарги, представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Іванова В.О., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється батьком малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-9); позивач з сім`єю фактично проживають в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачка з сім`єю проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.23), тобто сторони проживають в одному під`їзді вказаного багатоквартирного будинку.

Відповідачка ОСОБА_3 має собаку, яка, згідно довідок з ветеринарної клініки, має вагу 10,1 кг, вік 10 років, зріст в холці 42 см, не має визначеної породи.

28.06.2023 року належна відповідачці собака вкусила малолітнього сина позивача - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що сторонами не оспорюється. Внаслідок чого батьки малолітнього звертались до КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради», лікарями якої малолітній дитині була надана наступна медична допомога: оброблення рани, накладення асептичної пов`язки та госпіталізація до КНП «Криворізька міська лікарня № 16» Криворізької міської ради (а.с.10-12).

З 28.06.2023 року по 03.07.2023 року малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому хірургічному відділенні КНП «Криворізька міська лікарня № 16» з діагнозом укушені рани статевого органу тяжкого ступеня, категорія «Д». 28.06.2023 року в ургентному порядку дитині проведено операцію ПХО (первинна хірургічна обробка) рани. Накладено асептичну пов`язку. Під час лікування у відділенні отримував цефтриаксон внутрішньовенно та перев`язки (а.с.13-14).

Відповідно до висновку експерта № 1856 від 07.10.2024 року на основі судово медичної експертизи ОСОБА_2 , 10.11.2016 року, враховуючи відомі обставини справи та у відповідності поставленими перед експертизою питаннями, експерт дійшов висновку:

1) виявлено 2 укушені рани статевого члену ускладнені рефлекторною затримкою сечі, що підтверджується даними огляду, медичних документів на його ім`я. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести діб, але не більше як три тижні ( 21 день). П.2.3.3. «Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.995 року № 6.

2) Характер тілесних ушкоджень у потерпілого свідчить про утворення ран від дії тупих твердих предметів за механізмом (удар стискання), розчавлення. Розшарування ран на різних поверхнях травмованої ділянки тіла, дані медичних документів, вказують що такими предметами могли бути зуби тварини (собаки).

3) Ступінь загоєння виявлених ушкоджень (дані в наданих медичних документах, рубці білуваті, м`яко еластичні) свідчать що ушкодження могли бути отримані 28.06.2023 року.

4) Виявлені рани тіла статевого члена.

5) На час проведення експертизи не виявлено ознак порушень сечовипускання.

6) При експертизі медичних документів не виявлено даних про ушкодження анатомічних структур перелічених у запитанні.

7) У зв`язку з тим, що потерпілий не досяг віку статевого дозрівання відповісти на поставлене питання не виявляється можливим.

8) На момент проведення експертизи на статевому органі дитини виявлені рубцеві зміни. Судово медична експертиза не визначає травму таку як: - значна або не значна травма. При проведенні експертизи визначають: - характер ушкоджень з медичної точки зору (садно, синець, рана, перелом кістки тощо), їх локалізація і властивості; вид знаряддя чи засобу, яким могли бути спричинені ушкодження; механізм виникнення ушкодження; давність (термін) спричинення ушкоджень; ступінь тяжкості ушкоджень із зазначенням кваліфікаційної ознаки небезпеки для життя, розлад здоров`я, стійка втрата загальної працездатності тощо.

9) Крипторхізм (не опущення яєчка) це вроджена патологія статевої системи у хлопчиків, яка характеризується відсутністю в мошонці одного або обох яєчок. Таким чином не продивляється зв`язок між травмою та крипторхізмом (а.с.100 102).

Крім того, з дослідної частини висновку експерта судом встановлено, що 28.06.2023 року малолітньому ОСОБА_2 була проведена операція: ПХО (первинна хірургічна обробка) ран. Хід операції: під загальним знеболюванням після обробки опер.поля, встановлено сечовий катетер в сечовий міхур. 29-30.06.2023 року стан відносно задовільний. Перев`язка: набряк зберігається, сечовиділення через катетер. 3.07.2023 року: стан задовільний, скарг немає, активний, не лихоманить. Шкіряні покрови звичайного кольору, чисті. Перев`язка: набряку немає, рани чисті, шви лежать добре. Виписаний додому під спостереження хірургу за місцем проживання (а.с.101).

Установивши, що внаслідок укусу собаки, власницею якої є відповідачка ОСОБА_3 , малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження, чим йому були завдані моральні страждання та психологічні переживання, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідачки та нанесенням моральної шкоди малолітній дитині.

З урахуванням конкретних обставин справи, глибини заподіяної моральної шкоди, характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнав малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , часу для відновлення його психоемоційного стану та загоєння тілесних ушкоджень, характеру та тяжкості змін у його житті, вимог розумності та справедливості, суд першої інстанції визначив розмір компенсації моральної шкоди у розмірі 14 165,00 грн.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина четверта статті 23 ЦК України).

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга статті 23 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норма права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі № 158/1981/20 (провадження № 61-12503св21) зроблено висновок, що: «згідно з частиною четвертою статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Аналіз частини четвертої статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» дає підстави для висновку, що лише за умови встановлення конкретної особи, яка утримувала тварину, і внаслідок її дій (бездіяльності), відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок; (б) відповідач (особа, яка утримувала тварину в момент завдання збитків) доводить відсутність протиправності та вини».

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється у суді апеляційної інстанції, що відповідачка ОСОБА_3 має собаку, яка, згідно довідок з ветеринарної клініки, має вагу 10,1 кг, вік 10 років, зріст в холці 42 см, не має визначеної породи.

28.06.2023 року належна відповідачці собака вкусила малолітнього сина позивача - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого батьки малолітнього звертались до КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради», лікарями якої малолітній дитині була надана наступна медична допомога: оброблення рани, накладання асептичної пов`язки та госпіталізація до КНП «Криворізька міська лікарня № 16» Криворізької міської ради (а.с.10-12).

Апеляційний суд звертає увагу, що утримуючи собаку, її господар має знати і розуміти не тільки свої права, але й обов`язки, і усвідомлювати необхідність їх узгодження з правами і свободами інших людей. Не дотримуючись цих принципових положень, порушуючи відповідні правила поводження з собаками, ставлячи життя і здоров`я інших людей в небезпеку, господар собаки порушує свій конституційний обов`язок, закріплений у статті 68 Конституції України, де встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. А згідно зі статтею 66 Конституції України кожен зобов`язаний відшкодовувати завдані ним збитки.

Отже, відповідачка ОСОБА_3 , як особа, яка утримує домашню тварину, не виконала свій обов`язок із забезпечення безпеки оточуючих людей від дій належної їй тварини, що у результаті призвело до заподіяння шкоди здоров`ю малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У постанові Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі № 686/12403/21 зроблено висновок, що: «розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності».

Установлено, що позивач ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , обґрунтовує вимоги про стягнення моральної шкоди тим, що малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пережив біль від укусу, шоковий стан, оперативне втручання. Після вказаних подій малолітній ОСОБА_5 став погано спати та на протязі місяця страждав нетриманням сечі під час сну, став боятися підходити до собак. До того ж, на тілі дитини залишився рубець, що викликає пригнічення та поганий настрій.

ЄСПЛ указує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення у справі «Stankov v. Bulgaria» (Станков проти) від 12 липня 2007 року).

ЄСПЛ у справі «Thoma v. Luxembourg» (Тома проти Люксембургу)» від 29 березня 2001 року використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Thoma v. Luxembourg» (Тома проти Люксембургу), «Caloc v. France» (Калок проти Франції) та «Niedbala v. Poland» (Недбала проти Польщі) ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Установивши, що неправомірними діями ОСОБА_3 , унаслідок яких малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазнав укусу собаки та отримав тілесні ушкодження, останьому були завдані моральні страждання та психологічні переживання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діянням відповідачки та нанесенням моральної шкоди малолітній дитині.

З урахуванням конкретних обставин справи, глибини заподіяної моральної шкоди, характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнав малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , часу для відновлення його психоемоційного стану та загоєння тілесних ушкоджень, характеру та тяжкості змін у його житті, характеру правопорушення допущеного відповідачкою, вимог розумності та справедливості, суд першої інстанції занизив розмір компенсації моральної шкоди до 14 165,00 грн., що становитьп`ять встановлених прожиткових мінімуму для дитини відповідного віку (2833 грн. х 5).

На переконання колегії суддів, за встановлених обставин справи, присуджене судом першої інстанції моральне відшкодування не відповідає вимогам розумності та справедливості, а тому доводи апелянта у цій частині є обгрунтованими та заслуговують на увагу, тоді як доводи відповідачки ОСОБА_3 , викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегією суддів не приймаються, як безпідставні та необгрунтовані.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі урахував тяжкість та глибину страждань малолітнього ОСОБА_2 у зв`язку із укусом собаки за статевий член, що призвело до укладнеь у вигляді рефлекторної затримки сечі та беззаперечно спричинило йому глибокі моральні страждання, у зв`язку з чим вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 14 165,00 грн. до 25 000,00 грн.

Згідно п. в ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим, колегія суддів стягує з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 402,60 грн, що є пропорційним до задоволених вимог.

Також, відповідачкою ОСОБА_3 заявлено клопотання щодо відшкодування судових витрат, понесених нею на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, яке задоволенню не підлягає, оскільки, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України, а колегією суддів відхилено доводи, викладені стороною відповідача у відзиві на апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року в частині стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, змінити, збільшивши цей розмір з 14 165,00 гривень до 25 000 (двадцяти п?яти тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 402 (чотириста дві) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 червня 2025 року.

Головуючий:

Судді: