ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7686/25
провадження № 2-н/753/515/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

"25" червня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Якусик О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року адвокат Лукашева Зоя Володимирівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 квітня 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Суддя, дослідивши заяву та додані до неї документи, дійшов такого висновку.

Згідно з приписами ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Як свідчать матеріали справи, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» від 24 квітня 2025 року ОСОБА_2 зареєстрованим по м. Києву не значиться.

Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 1329462 від 29 квітня 2025 року ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Міністерство соціальної політики України на запит суду щодо надання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо ОСОБА_2 повідомило про відсутність у ЄІБДВП відомостей про ОСОБА_2 і його місце проживання.

Звернення до Дарницького районного суду міста Києва заявник обґрунтовує тим, що відповідач фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на підтвердження чого надано відповідь на адвокатський запит Дарницького УП ГУНП у м. Києві, в якому зазначено, що ОСОБА_2 проживає за вказаною вище адресою.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Перелік справ з альтернативною підсудністю закріплений у ст. 28 ЦПК України, зокрема, позови, про стягнення аліментів, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Особа може мати декілька місць проживання /перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/ перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення.

Реєстрація (декларування) місця проживання / перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Положення ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Отже, в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21

Як передбачено ч. 9 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Враховуючи, що стягувач і боржник не мають у Дарницькому районі міста Києва зареєстрованого місця проживання чи перебування, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу за даною заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову в видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу.

Як встановлено п. 1 ч. 1 ст. 3 53 ЦПК України, ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 160, 161, 163-166, 352-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Олександр ЯКУСИК