01.07.2025 Справа № 756/5869/25
Справа № 756/5869/25
Провадження № 2/756/3991/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.03.2024 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 грн. щомісячно, з їх подальшою відповідною індексацією починаючи стягнення з 04.01.2024 та до закінчення ОСОБА_3 навчання у Національному університеті «Києво - Могилянська академія», але не довше ніж до досягнення ним 23 - х років.

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, на підставі якого в Оболонському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3.

Разом з тим, враховуючи, що відповідачем рішення суду виконувалось нерегулярно, існують правові підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2024 року по березень 2025 року в розмірі 13 200,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів

Ухвалою суду від 13.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду.

28.05.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача, серед іншого, зазначила, що виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11.03.2024 у справі № 756/1721/24, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрито 03.06.2024. Таким чином, до відкриття вказаного виконавчого провадження у позивача не було майнових претензій до відповідача щодо сплати аліментів, а отже, до вказаної дати відсутні правові підстави вважати заборгованість такою, що виникла з вини платника аліментів. Тобто заборгованість по сплаті аліментів, яка утворилася за період з 04.01.2024 по 03.06.2024, виникла не з вини відповідача, а виключно у зв`язку з процедурними етапами набрання чинності рішенням та ініціювання його примусового виконання.

Вказала, що після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 почала систематично сплачувати аліменти, в результаті чого вказана заборгованість була погашена. У той же час, позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про звернення до відповідача з вимогою про добровільне виконання судового рішення, повідомлення останнім реквізитів для перерахування аліментів, тощо.

Отже, на думку сторони відповідача, оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини ОСОБА_2 , то у позивача були відсутні правові підстави для нарахування пені у заявленому розмірі. Крім того, зазначила, що розрахунок пені, наданий позивачем, не відповідає нормам діючого законодавства.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 12.02.2005 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2023.

Від шлюбу сторони мають двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.03.2024 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 грн. щомісячно, з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи стягнення з 04.01.2024 та до закінчення ОСОБА_3 навчання у Національному університеті «Києво - Могилянська академія», але не довше ніж до досягнення ним 23 - х років.

На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист № 756/333/24 від 08.05.2025, який перебуває на примусовому виконанні в Оболонському відділі державної виконавчої служби у м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ВП № НОМЕР_3).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 09.04.2025, здійсненим державним виконавцем Бондар Є.Е., заборгованість відповідача ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.04.2025 складає 0,00 грн., проте боржником аліменти сплачувалися нерегулярно.

Вказаний розрахунок не оспорюється стяґувачем та боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_3.

Аналогічні дані містяться у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого державним виконавцем Оболонського ВДВС у м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 26.05.2025, який наданий відповідачем.

З даного розрахунку також вбачається, що відповідач почала сплачувати аліменти з червня 2024 року, які враховано державним виконавцем.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до положень статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

У п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Згідно з частиною 4 статті 71 цього Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

У частині восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 зазначеного Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

На час розгляду справи між сторонами відсутній спір щодо визначення розміру заборгованості по сплаті аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 20 липня 2020 року в справі № 362/4462/16 та від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21.

Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Тлумачення статті 191 СК України дає підстави для висновку, що юридичне значення для визначення часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, має час звернення до суду іншого з батьків з позовом або заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Виключення із цього правила стосуються стягнення аліментів за минулий час (до пред`явлення позову).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.03.2024, яким стягнуто аліменти з відповідача, визначено, що аліменти стягуються з 04.01.2024, тобто з дня пред`явлення позову до суду.

Разом із цим, для застосування зазначеної вище санкції (стягнення неустойки) до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Суд приходить до висновку про відсутність вини відповідача як платника аліментів у виникненні заборгованості зі сплати аліментів до 11.03.2024 (день ухвалення судового рішення про стягнення аліментів), оскільки відповідачу стало відомо про необхідність негайної сплати аліментів, їх розмір на користь позивача лише цього самого дня.

Ураховуючи викладені обставини обчислення неустойки (пені) на прострочену заборгованість по аліментах слід здійснювати починаючи з 01.04.2024.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що до відкриття виконавчого провадження були відсутні правові підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, оскільки обов`язок ОСОБА_2 зі щомісячної сплати аліментів встановлений саме рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.03.2024, а не відкриттям виконавчого провадження.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 02.10.2023 у цивільній справі № 705/2656/21.

Інші доводи відповідача, які наведені у відзиві, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Беручи до увагу вищезазначене, розрахунок пені по аліментах належить здійснювати таким чином:

- січень 2024 року: заборгованість по аліментах 2612,90 грн. х пеня (1%) х 69 днів (з 01.04.2024 по 10.06.2024 не включно ) = 1802,90 грн.

- лютий 2024 року: заборгованість по аліментах 3000,00 грн. х пеня (1%) х 69 днів (з 01.04.2024 по 10.06.2024 не включно) = 2 070,00 грн.;

- березень 2024 року: заборгованість по аліментах 3000,00 грн. х пеня (1%) х 69 днів (з 01.04.2024 по 10.06.2024 не включно) = 2 070,00 грн.;

- квітень 2024 року: заборгованість по аліментах 3000,00 грн. х пеня (1%) х 39 днів (з 01.05.2024 по 10.06.2024 не включно) = 1 170,00 грн.;

- травень 2024 року: заборгованість по аліментах 3000,00 грн. х пеня (1%) х 8 днів (з 01.06.2024 по 10.06.2024 не включно) = 240,00 грн.;

- серпень 2024 року: заборгованість по аліментах 3000,00 грн. х пеня (1%) х 7 днів (з 01.09.2024 по 09.09.2024 не включно) = 210,00 грн.;

- січень 2025 року: заборгованість по аліментах 3000,00 грн. х пеня (1%) х 11 днів (з 01.02.2025 по 13.02.2025 не включно) = 330,00 грн.;

Загальна сума пені за зазначений період становить 7 892,90 грн.

З урахуванням наведеного, керуючись приписами ч.1 ст.196 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з січня 2024 року по березень 2025 року у сумі 7 892,90 грн.

Суд не вбачає передбачених законом підстав для зменшення вказаного розміру неустойки.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 724,18 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2024 року по березень 2025 року у розмірі 7 892 (сім тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні 90 копійок.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави, в особі Державної судової адміністрації України, судовий збір в розмірі 724 (сімсот двадцять чотири ) гривні 18 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Тиха