Справа № 139/353/25
Провадження № 2/139/197/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді Ліщини Т.П.,

з участю секретаря судових засідань Погорної В.С.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Солоненка Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту неприйняття спадщини,

УСТАНОВИВ:

06.05.2025 ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Солоненка Б.М. звернулася до суду з позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був чоловіком позивачки. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. До спадкоємців першої черги за законом належать позивач та дочка спадкодавця, відповідач у цій справі. На час відкриття спадщини позивач була зареєстрована і проживала разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою зареєстрована дочка позивача, ОСОБА_2 , однак з 1997 року вона проживає в Чеській Республіці. Таким чином, на момент відкриття спадщини, відповідач зі спадкодавцем фактично не проживала, у зв`язку з чим не може вважатися такою, що прийняла спадщину після його смерті. До нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк після смерті спадкодавця відповідач не подала, тому що не мала наміру приймати спадщину. 27.03.2025 позивач, як спадкоємець за законом, звернулася до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва право на спадщину, однак отримала постанову № 41/02-31 від 27.03.2025 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з порушенням ч. 3 ст. 1268 і ст. 1270 ЦК України, оскільки крім неї спадщину прийняла дочка спадкодавця, яка постійно з ним проживала на час відкриття спадщини і у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, не подала заяву про відмову від неї. Встановлення факту неприйняття спадщини у зв`язку з постійним непроживанням відповідача разом зі спадкодавцем за місцем відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 позивачу потрібно для оформлення спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця. Тому просить суд встановити факт неприйняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , оскільки відповідач постійно не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ухвалою від 08.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі, а її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28.05.2025. Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів: 1) з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформації про перетин державного кордону України в період з 01.01.1997 року по час надання інформації до суду: громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РКОКПП НОМЕР_1 ; 2) в державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 103/2024, заведену щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Витребувані докази надійшли до суду 16 та 21 травня 2025 року відповідно (а. с. 37, 42 - 58).

Ухвалою від 28.05.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено її до судового розгляду (а. с. 66, 67). Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про виклик в судове засідання свідків.

Позивач та представник позивача в судове засідання 25.06.2025 не з`явилися. У день розгляду справи 25.06.2025 представник позивача подав до суду заяву (а. с. 78 - 79), у якій просить: 1) розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача; 2) позовні вимоги підтримує в заявленому обсязі та просить ухвалити рішення по суті позову ОСОБА_1 ; 3) від допиту свідків відмовляється.

Відповідач в судове засідання 25.06.2025 не з`явилася. 06.06.2025 до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 , у якій вона позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розгляд справи проводити за її відсутності і ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги її матері (а. с. 74 - 76).

Керуючись положеннями ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України), у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим 09.05.2023 Мурованокуриловецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції) (а. с. 15).

Згідно довідки Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 660 від 10.05.2023 (а. с. 16): 1) ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) на день смерті ОСОБА_3 за вказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_1 , 1947 р. н. та ОСОБА_2 , 1974 р. н.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 02.03.1973 Мурованокуриловецьким районним бюро ЗАГС (а. с. 14), ОСОБА_3 та ОСОБА_1 02.03.1973 уклали шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 , виданого 12.02.1974 Мурованокуриловецьким районним бюро ЗАГС, її батьками є ОСОБА_3 і ОСОБА_1 .

Довідкою комунального підприємства Вінницької обласної ради «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 9 від 22.01.2025 (а. с. 21) підтверджується, що за ОСОБА_3 на праві власності зареєстрована квартира АДРЕСА_2 .

Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 04.10.2024 № 78618548 (а. с. 52) підтверджується, що до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 04.10.2024 заведена спадкова справа № 103/2024.

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 04.10.2024 № 78618492 (а. с. 51) підтверджується, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіту не склав (а. с. 51).

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України) у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст. 1261 ЦК України).

Тобто ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 .

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Позивач ОСОБА_1 спадщину прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 була з ним зареєстрована за місцем відкриття спадщини, тобто за останнім місцем проживання спадкодавця, що підтверджується довідкою Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 660 від 10.05.2023 (а. с. 16)

У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернулась до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори з заявою від 27.03.2025 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 на всю його квартиру АДРЕСА_2 (а. с. 54), у якій зазначила, що її донька в письмовій формі відмовилась від спадщини на дану квартиру.

Постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області від 27.03.2025 № 41/02-31 (а. с. 26) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 на зазначену квартиру, тому що ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 , оскільки на день його смерті була зареєстрована з померлим за однією адресою і в строки, визначені ст. 1270 ЦК України не заявила про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

У позовній заяві позивач зазначила, що встановлення факту неприйняття спадщини може вплинути на спадкові права й обов`язки іншої особи - відповідача у справі ОСОБА_2 , тому вона повинна розглядатися в порядку позовного провадження.

Згідно ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тобто ч. 3 ст. 1268 ЦК України вимагає наявності фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрації місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними одне від одного.

Такий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 1268 ЦК України відповідає практиці Верховного суду. Аналогічні правові висновки містяться у постановах Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.10.2020 в справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 18.11.2020 в справі № 523/19010/15 (провадження № 61-5777св20), Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.04.2021 в справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28.04.2021 в справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 26.02.2025 в справі № 496/476/22 (провадження № 61-1445св24).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 26.07.2023 у справі № 641/3893/20: «...Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21). При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця...».

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.02.2025 у справі № 496/476/22 (провадження № 61-1445св24), у якій зокрема зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявності фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрації місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Відповідно до абз. 5 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Згідно ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підпунктами 3.19., 3.20. пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо).

Верховний Суду у постанові від 28.04.2021 в справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20) зробив висновок, що «...Державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації...».

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04.11.2024 в справі № 504/3606/14-ц (провадження № 61-6658сво23) зазначено, що «...Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини...».

Згідно інформації, що міститься в акті про встановлення факту проживання від 07.04.2025 (а. с. 25) зі слів сусідів ОСОБА_2 з 1997 року за місцем реєстрації не проживає.

На виконання ухвали суду від 08.05.2025 щодо надання інформації про перетин державного кордону України в період з 01.01.1997 по час надання інформації до суду громадянкою України ОСОБА_2 . Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України листом № 19/39399-25-Вих. від 15.05.2025 (а. с. 37) повідомив, що інформація про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території зберігається протягом 10 років з дня її внесення. Зберігання в базі даних інформації з персональними даним осіб впродовж 10 років з моменту її внесення здійснюється з 08.11.2017. Згідно зазначеного листа ОСОБА_2 в`їхала на територію України 06.08.2018, виїхала з території України 19.08.2018; в`їхала 02.06.2019, виїхала 09.06.2019; в`їхала 08.05.2023, виїхала 16.05.2023. Тобто даним листом підтверджується, що: 1) з 06.08.2018 ОСОБА_2 сукупно перебувала на території України 28 днів; 2) на час відкриття спадщини (07.05.2023) вона не проживала постійно зі спадкодавцем ОСОБА_3 .

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживала постійно зі спадкодавцем за місцем відкриття спадщини на день його смерті, то вона як спадкоємець першої черги за законом є такою, що не прийняла спадщину, а тому не набула права на оформлення спадкового майна померлого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Тобто для реалізації права на спадщину ОСОБА_2 повинна була протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, визначеного ст. 1270 ЦК України, подати заяву про її прийняття.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 04.10.2024 до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області надійшла заява ОСОБА_2 про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 , оформлена в установленому порядку чеською і перекладена українською мовою (а. с. 44 - 47). У постанові державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області від 27.03.2025 № 41/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 26) зазначено, що заява про відмову від спадщини подана не в строки, встановлені ст. 1270 ЦК України.

06.06.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_2 (а. с. 74 - 77), у якій вона повідомила, що не прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Муровані Курилівці Вінницької області, оскільки з вересня 1997 року постійно проживає в Чеській Республіці. Як відповідач у даній справі визнала в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 та просить суд винести рішення, яким задовольнити позовні вимоги своєї матері.

Враховуючи наведене, судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на час відкриття спадщини постійно не проживала з спадкодавцем за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Частинами 1, 2 ст. 5 ЦК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Беручи до уваги, що позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування іншим способом, крім встановлення у судовому порядку факту неприйняття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину, суд вважає необхідним задовольнити позовну заяву, оскільки вона є обґрунтованою та не суперечить закону.

Встановлення вказаного факту має для позивача юридичне значення і є ефективним способом захисту, оскільки надасть їй право на оформлення спадщини.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок (а. с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, позивачем не заявлено клопотання і не подано заяви про повернення 50 відсотків сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи судом не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 29, 1216 - 1218, 1220 - 1223, 1258, 1261, 1268 - 1270, 1272 - 1274 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10, 11, 19, 23, 30, 133, 142, 209, 247, 258, 259, 263 - 265, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 про встановлення факту неприйняття спадщини, - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 не прийняла спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки на час відкриття спадщини постійно не проживала разом зі спадкодавцем за адресою реєстрації в квартирі АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Тарас ЛІЩИНА