Житомирський апеляційний суд
Справа №274/8484/24 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 62 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Коломієць О.С., Павицької Т.М.,

з участю секретаря

судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 274/8484/24 за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Ковальчука Андрія Олександровича на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т.М. у місті Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті двоюрідної баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на:

- житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 ;

- земельну частку (пай) розміром 2,41 га в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі ( на місцевості), із землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Хлібороб» село Садки Садківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, що належала померлій на підставі сертифікату на земельну часку (пай) серії ЖТ №0094915;

- майновий пай, розміром 7 212,00 грн, який перебуває в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Хлібороб» село Садки Бердичівського району Житомирської області, що належав померлій на підставі свідоцтва про право на майновий (пай) серії ЖИ-6 №057893. Також просив звільнити його від сплати судового збору або відстрочити його сплату.

Позов мотивувався тим, що 18 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука В.А. із проханням видати свідоцтва про право на спадщину за законом: - на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 ; - на майновий пай розміром 7 212,00 грн, яке перебуває в КСП «Хлібороб» село Садки Бердичівського району Житомирської області, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У той же день вказаним приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі статей 529-532 ЦК Української РСР щодо можливого та передбаченого законодавством кола спадкоємців, які закликаються до спадкування, зазначена нотаріальна дія не може бути вчинена по його заяві.

Він також зазначав, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 вересня 2023 року у справі №274/4751/23, було встановлено факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його двоюрідною бабою. Він є єдиним спадкоємцем за законом всього майна померлої.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено і стягнуто із нього на користь держави судовий збір в розмірі 3 633,60 грн.

Не погоджуючись із рішення суд, представник ОСОБА_1 адвокат Ковальчук А.О. подав апеляційну скаргу, де просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, оскільки судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а також порушені норми матеріального та процесуального права.

Представник позивача вказує, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом всього майна померлої двоюрідної баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Оскільки ОСОБА_1 є двоюрідним онуком померлої, відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 вересня 2023 року у справі № 274/4751/23, де було встановлено факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та двоюрідною бабою ОСОБА_4 , та єдиним її спадкоємцем, а відтак має право на спадкування за законом. Судом ці обставини не враховані і ухвалено помилкове рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

У судовому засіданні в режимі відео-конференції представник позивача адвокат Ковальчук А.О. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити і надав пояснення, які відповідають доводам поданої скарги.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для визнання за позивачем права власності на вказане майно у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає, оскільки позивач не входить до кола спадкоємців, відповідно до положень ЦК УРСР 1963 року, положення якого регулють вказані правовідносини.

Колегія суддів погоджується із висновками місцевого суду першої інстанції, мотивуючи таким.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено та досліджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03 січня 2003 року (а.с. 13).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 вересня 2023 року у справі № 274/4751/23 було встановлено факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та двоюрідною бабою позивача (а.с.12).

Згідно копії довідки № 88 від 02.06.2023, виданої Виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області та погосподарської книги № 1 за 2001-2005 роки Садківської сільської ради, особовий рахунок № НОМЕР_2 , головою домогосподарства житлового будинку АДРЕСА_1 до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) була ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , документи на житловий будинок не виготовлялись. Земля не приватизована (а.с.14).

Відповідно до копії свідоцтва про право на майновий пай № 23 та свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЖИ-6 № 057893 ОСОБА_2 належало право на майновий пай в загальному пайовому фонді підприємства (частку), частка яка визначена в розмірі 7212 гривень (а.с.15).

Як убачається зі змісту копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0094915 ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Хлібороб» розміром 2,41 розміром 2,41 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), із землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Хлібороб» с. Садки Садківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а.с.16).

Також, 03 жовтня 2024 року ТзОВ "М-БТІ" на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17-23).

Згідно копії Висновку про визначення ринкової вартості майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкта оцінки становить 74 940,00 грн (а.с.24).

Постановою приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчуком В.А. від 18.07.2024 №197/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ст. 529-532 Цивільного кодексу Української PCP ( а.с. 11).

Відповідно до копії матеріалів спадкової справи №46/2023, заведеної 06 червня 2023 року після смерті ОСОБА_2 , у них наявний заповіт, складений ОСОБА_2 17 березня 1997 року на ім`я ОСОБА_5 , яка спадщину не оформила. Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 04 лютого 2011 року ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 35-53).

Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

У роз`ясненнях, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 листа від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Лише якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п`ятої черг ("нових черг") відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК України.

Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На час смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , діяв Цивільний кодекс УРСР у редакції 1963 року.

Статтею 524 ЦК УРСР було визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті (ст.ст. 526-527 ЦК УРСР).

За приписами статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до статті 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Позивач не відноситься ані до першої, ані до другої черг спадкоємців за законом.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 , який є двоюрідним бабі ОСОБА_2 не має права на спадкування за законом після її смерті в силу положень ЦК УРСР в редакції 1963 року, а матеріальні норми ЦК України в редакції 2004 року на вказані правовідносини не поширюються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення місцевого суду, наведені у скарзі, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які ґрунтовно, повно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками щодо їх оцінки.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими, а рішення суду є законним та ґрунтується на встановлених обставинах справи.

За приписами пункту 1 частини 1 стаття 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ковальчука Андрія Олександровича залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складено: 25 червня 2025 року.