ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Ткаченко І.Ю.,

суддів: Пищиди М.М., Городничої В.С.

за участю секретаря судового засідання: Кошари О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Галицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення

за апеляційною скаргою адвоката Калошкіна Павла Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненою 24 вересня 2024 року заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заінтересованою собою визначила Галицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. В обґрунтування заяви посилалася на те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Торез Донецької області у сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про що Торезьким відділом запису актів громадянського стану в книзі актів про народження 25 жовтня 1983 року зроблено запис №255, втім свідоцтво про народження було втрачено. Вона звернулася до Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою отриманням свідоцтва про народження. 17 липня 2024 року Галицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав відповідь №184/32.29-02-28 від 17 липня 2024 року у якій зазначено, що актовий запис про народження в архіві відділу відсутній. Оскільки реєстрація народження проведена у м.Торез Донецької області, відомості про реєстрацію такого акту міститься у книгах реєстрації актів цивільного стану Торезького відділу запису актів громадянського стану. Місто Торез знаходиться в Горлівському районі Донецької області, вся територія якого з 07 квітня 2014 року окупована російською федерацією, та в неї не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а саме факт її народження, тому просила суд встановити факт її - ОСОБА_1 народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Торез Донецької області, батьками якої є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Колошкін П.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити заяву, встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 у м.Торез Донецької області, батьками якої є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та зобов`язати Галицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції поновити актовий запис про народження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що свідоцтво про народження втрачене та встановлення факту необхідний ОСОБА_1 для поновлення актового запису про народження і повторного отримання свідоцтва про народження. У заяві не було посилання на п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заяви, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення змінити в частині обґрунтування підстав відмови в задоволенні заяви виходячи з наступного.

Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Торез Донецької області, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 07 серпня 2000 року Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Колошкін П.І. зазначає, що оригінал свідоцтва про народження втрачено та через це він звернувся до Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою отримання повторного свідоцтва про народження ОСОБА_1

17 липня 2024 року Відділом повідомлено, що відомості про проведення державної реєстрації актів цивільного стану містяться в книгах державної реєстрації актів цивільного стану і зберігаються в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проведення державної реєстрації актів цивільного стану та Державний реєстр актів цивільного стану громадян не відображає інформацію в повному обсязі щодо актових записів, що зберігаються на тимчасово окупованій території України та не внесені до Реєстру, також ті, які складені органами окупаційної влади, або ж внесені із розбіжностями, а також тих актових записів, що складені компетентними органами іноземних держав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи містять копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Торез Донецької області, про що 25 жовтня 1984 року Торезьким відділом запису актів громадського стану зроблено актовий запис №255.

Галицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові, на ухвалу суду про витребування доказів, повідомив, що відомості про народження фізичної особи містяться в книгах державної реєстрації актів цивільного стану і зберігаються в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проведення державної реєстрації актів цивільного стану. Актовий запис про народження №255 складений 25 жовтня 1983 року Виконавчим комітетом Пелагіївської селищної ради м.Тореза Донецької області, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян має статус «Видалено», та оскільки перші та другі примірники знаходяться на тимчасово окупованій території України, Відділ не може здійснити перевірку достовірності даних.

Оскільки наявна державна реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану народження ОСОБА_1 , про що зроблено актовий запис №255, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України факт народження ОСОБА_1 не підлягає встановленню в порядку окремого провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову в задоволенні заяви, проте не погоджується з його підставами.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

У тому разі, коли буде виявлено, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Враховуючи вищезазначене, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року №643/6447/19 (провадження №61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі №644/9753/19 (провадження №61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі №554/3600/19 (провадження №61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі №636/4087/19 (провадження №61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі №752/20365/16-ц (провадження №61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження №61-18230св19).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч.1 ст.315 ЦПК України.

Так, відповідно до вказаної норми закону, суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах 1 та 2 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

У судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника. Встановлення таких фактів судом можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

У справі, що переглядається встановлено, що заявниця просить встановити юридичний факт її народження, який фактично ніким не оспорюється, з метою поновлення актового запису цивільного стану для повторної видачі свідоцтва про народження.

Чинним законодавством України передбачена процедура поновлення актового запису цивільного стану, яка врегульована Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон) та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі - Правила).

Відповідно до статті 23 Закону поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально.

Заява про поновлення актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.

Поновлення актового запису цивільного стану проводиться за місцем його первинного складення.

На підставі поновленого актового запису цивільного стану повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.8 розділу I Правил, внесення змін, поновлення актових записів цивільного стану, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану в разі втрати цих записів. Поновлення актового запису цивільного стану проводиться за місцем його первинного складення, за винятком випадків, встановлених в абзацах третьому-п`ятому пункту 3.13 розділу III цих Правил.

У разі відмови в поновленні актового запису цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та роз`яснення про можливість оскарження відмови в судовому порядку (пункт 3.12 розділу ІІІ Правил).

Відповідно до абзацу першого пункту 3.17 розділу ІІІ Правил рішення суду про встановлення факту державної реєстрації акту цивільного стану є підставою для поновлення актового запису цивільного стану у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його первинного складання, крім випадку зберігання запису на тимчасово окупованій території України.

Отже, чинним законодавством встановлено порядок поновлення актового запису про народження та повторної видачі органами державної реєстрації актів цивільного стану свідоцтва про народження на підставі поновленого актового запису, який заявником дотримано не було.

Із матеріалів справи вбачається, що в установленому законом порядку ОСОБА_1 до органів державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про поновлення актового запису про народження не зверталась.

Матеріали справи не містять відповідного висновку про поновлення або про відмову в поновленні актового запису цивільного стану, а роз`яснення Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на заяву ОСОБА_1 про видачу повторно свідоцтва про народження, за недотримання заявником встановленої процедури поновлення актового запису цивільного стану, не є доказом відмови у поновленні такого актового запису.

Таким чином підстави для задоволення заяви про встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 у м.Торез Донецької області, батьками якої є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні.

Прохальна частина апеляційна скарга про зобов`язання Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції поновити актовий запис про народження, не приймається до уваги оскільки після уточнення вимогою заяви було лише встановлення факту народження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення зміні в частині обґрунтування підстав відмови в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Калошкіна Павла Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2025 року - змінити в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні заяви, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Вступна та резолютивна частини проголошені 25 червня 2025 року.

Повний текст постанови складено 26 червня 2025 року.

Судді: