Провадження № 2/522/428/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю УКР КРЕДИТ ФІНАНС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

09 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 762,00 гривень та здійснити розподіл судових витрат.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Чернявській Л.М..

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у складі головуючої судді Чернявської Л.М.. від 24 листопада 2023 року провадження у справі відкрито, встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Чукова Л.В. від 16.05.2025 року №719/25, було проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, за наслідками якого вона передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Ухвалою суду від 19 травня 2025 року справу прийнято до розгляду. У зв`язку зі зміною складу суду, розгляд справи розпочато спочатку. Встановлено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

02 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про зменшення позовних вимог, у якій заявник просив зменшити розмір позовних вимог та викласти позовні вимоги у наступній редакції:

- стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 000,00 гривень..

Ухвалою суду від 05 червня 2025 року заяву прийнято до розгляду.

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст.. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

30 серпня 2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1080-9631, за яким ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» передав ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 3 400,00 гривень на строк 300 днів, стандартна процентна ставка 3% за кожен день користування кредитними коштами, пільгова ставка 2,5%.

У постанові КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18 зазначено, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. ВС підкреслив, що пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно постанови КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18, банківська виписка з особового рахунку клієнта банку може слугувати документом, який підтверджує проведення банком касових операцій, за умови зазначення в ній інформації про проведення банком таких операцій, сум і дат операцій та заповнення обов`язкових реквізитів.

У п.4.1. Договору вказано, що кредит надається шляхом безготівкового переказу грошової суми.

У п.11 Договору в якості реквізитів ОСОБА_1 вказаний наступний номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 .

Згідно листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зобов`язання перед ОСОБА_1 за договором про відкриття кредитної лінії від 30.08.2022 року №1080-9631 виконало, перерахувавши 30.08.2022 року на картку № НОМЕР_1 грошову суму у розмірі 3 400,00 гривень.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає про те, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, що підтверджують видачу кредиту, його часткове погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інше), а тому, немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також сума відсотків правильні.

З приводу цього, суд звертає увагу на те, що перерахування коштів на платіжну карту відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено операторами онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які здійснюють операції у безготівковій формі, тому видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також, умовами угоди з банком-ескваєром, від якого фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим.

Відповідач заявляючи про те, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження видачі кредиту жодним чином не спростовує належність йому банківської картки № НОМЕР_1 , а також не надає доказів задля спростування того, що 30.08.2022 року на зазначений картковий рахунок відбулося зарахування грошової суми у розмірі 3 400,00 гривень.

До суду із клопотаннями та заявами про витребування зазначених доказів не звертався.

Також, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним здійснювалася оплата частини заборгованості, яка б свідчила про неправильність розрахунку, наданого позивачем.

Тому, суд вважає, що факт виконання ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зобов`язання перед ОСОБА_1 доведений.

У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки

Судом встановлено, що відповідач своєчасно не повернув банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором від 30.08.2022 року №1080-9631, станом на року склала 33 762,00 гривень, що складається з:

- простроченої заборгованості за кредитом 3 400,00 гривень;

- прострочена заборгованість за процентами 30 362,00 гривень.

Зазначений розрахунок є правильним, з огляду на наступне.

Умовами договору визначено, що тіло кредиту становить 3 400,00 гривень, строк кредитування 300 днів.

Базовий період відповідно до п.4.4. становить 14 днів.

У п.4.6 визначено, що пільгова процентна ставка у розмірі 2,50% за день застосовується протягом першого базового періоду. Стандартна процентна ставка у розмірі 3,00% застосовується за кожен день користування кредитом (крім випадків застосування пільгової або зниженої процентної ставки.

Тому, детальний розрахунок відсотків виглядає наступним чином:

- тіло кредиту 3 400,00 гривень;

- проценти за користування протягом пільгового періоду 1 190,00 гривень (3400 (строк кредитування)*2,5(проценти протягом пільгового періоду)/100*14 (строк пільгового періоду);

- проценти за користування протягом іншого періоду 29 172,00 гривень (3400 (строк кредитування)*3(проценти протягом іншого періоду)/100*286(строк базового періоду)

- загальний розмір відсотків 30 362,00 гривень.

В подальшому, до заяви про зменшення розміру позовних вимог було надано новий розрахунок з урахуванням програми лояльності, виклавши його наступним чином:

- тіло кредиту 3 400,00 гривень;

- відсотки 13 600,00 гривень;

- загальний розмір заборгованості 17 000,00 гривень.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає про те, що нараховані відсотки в 9 разів перевищує заборгованість за тілом кредиту, що порушує принцип розумності та справедливості. Вказує, що в супереч вимог ч.9 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», розмір відсотків становить 3,0%, пільгові відсотки 2,5%, а тому, зазначає, що вимоги п.4.6. Договору суперечать актам цивільного законодавства, зокрема, ч.5 ст.9 закону України «Про споживче кредитування».

З приводу цього, суд зазначає, що відповідач самостійно підписав договір одноразовим ідентифікатором А176, а тому, погодився з умовами кредитного договору, в тому числі з встановленими у ньому відсотками.

Під час розгляду справи із зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору або його частини (п.4.6 Договору, де визначені відсотки) не звертався.

Рішення суду, яким би було визнано недійсним кредитний договір або його частина (п.4.6 Договору, де визначені відсотки) до суду не надав.

Тому, суд погоджується із заявленим у заяві про зміну предмету позову розрахунку, та доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовну у повному обсязі.

Щодо суми сплаченого судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У позовній заяві позивач просить здійснити розподіл судових витрат.

Згідно платіжної інструкції від 03.11.2023 року №2514, позивач сплатив 2 147,20 гривень в якості судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю УКР КРЕДИТ ФІНАНС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю УКР КРЕДИТ ФІНАНС, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф.407, , заборгованість за кредитним договором від 30.08.2022 року №1080-9631 у розмірі 17 000,00 гривень.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю УКР КРЕДИТ ФІНАНС, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, оф.407, ЄДРПОУ - 38548598, суму сплаченого судового збору у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення складено та підписано 30 червня 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.

30.06.25