Унікальний номер справи 333/2953/25
Номер провадження 2/333/2681/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Дондик О.Ю.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за участю:

відповідача ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

ТОВ «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.01.2022 ОСОБА_1 уклала з АТ «УКРСИББАНК» Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського / рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 0.

Позичальник, в порушення умов Договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, АТ «УКРСИББАНК» відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» на підставі Договору факторингу № 278 від 26.06.2024 (далі Договір факторингу) право вимоги до Відповідача за вищевказаним Договором.

Загальна сума заборгованості Відповідача у відповідності до Реєстру боржників до договору факторингу № 278 від 26.06.2024 складає 514122.14 грн. (заборгованість за основним боргом 248713.51 грн., заборгованість за відсотками 265408.63 грн., заборгованість за комісіями 0.00 грн.).

Таким чином, відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 278 від 26.06.2024 Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 514122.14 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 248713.51 грн., заборгованість за відсотками 265408.63 грн., заборгованість за комісіями 0.00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, та витрати по сплаті судового збору.

ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

30.04.2025 відповідачем подано відзив на позов, в яких відповідач позов не визнав з наступних підстав. 24.08.2020 року (Позивач з невідомих причин зазначає 25.01.2022 р.) між Відповідачем та АТ «УКРСИББАНК» було укладено Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського / рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 0 (далі Договір), який до 24.02.2022 року виконувався належним чином. Відповідно до п.3.3. Договору кредитор надається позичальнику для особистих потреб у розмірі 29000 грн. та строком на 24 місяці з можливістю пролонгації (п. 4.2.1., 4.3.3. Договору). Наразі на території України введено режим воєнного стану. Зареєстрованим місцем проживання Відповідача є тимчасово окупована територія України. У зв`язку із тимчасовою окупацією Костянтинівської сільської територіальної громади Запорізької області Відповідач вимушений був виїхати на не окуповану частину України. З 01.10.2022 року Відповідач отримав статус внутрішньо переміщеної особи, зареєстроване фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , де проживає і по теперішній час. Вказаний факт підтверджується Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1632- від 01.10.2022 р. У зв`язку з цим до правовідносин, що є предметом даної справи, підлягають застосуванню положення статті 9-2 Закону № 1706-VII, яка має назву «Звільнення внутрішньо переміщених осіб, які залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій російською федерацією території України, території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, від негативних наслідків невиконання грошових зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики». Ч. 4 ст. 9-2 Закону № 1706-VII встановлено, що відступлення (продаж, передання) права вимоги за кредитним договором та/або договором позики, позичальником за яким є внутрішньо переміщена особа, визначена частиною першою цієї статті, без згоди боржника забороняється. Відповідач зазначає, що датою укладення кредитного Договору є 24.08.2020 року (за даними Позивача 25.01.2022 р.), але у будь якому випадку Договір є укладеним до 25.02.2022 року (дати початку окупації Костянтинівська сільська територіальна громада Запорізької області). Станом на 25.02.2022 року Відповідач належним чином виконував зобов`язання по цьому кредитному Договору і не мав заборгованості по сплаті відсотків та тілу кредиту відповідно до його умов. Таким чином, Договір факторингу № 278 від 26.06.2024 року, в частині, на підставі якого ТОВ «ФК «Суперіум» заявляє про набуття права вимоги, є нікчемним, оскільки був укладений без отримання моєї згоди як внутрішньо переміщеної особи, а тому Позивач не отримав право вимоги про стягнення з неї вказаного боргу за кредитним Договором. Просить суд застосувати наслідки нікчемності Договору факторингу № 278 від 26.06.2024 року в частині передачі права вимоги до Відповідача за Кредитним договором і відмовити Позивачу у позові. Крім того, має місце і протиріччя наданих до позовної заяви довідки про розрахунок заборгованості, в якій зазначено, що загальна сума заборгованості складає 514122.14 грн., у той час у тій самі довідці у графі «Залишок заборгованості на дату довідки» сума вже зазначена інша 400672,11 грн. Причини погашення, прощення або будь яких інших причин зменшення суми боргу Позивачем не надано, в той же час позовні вимоги складають 514122.14 грн.

06.05.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано наступне. Із змісту Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського / рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 0 ( (далі Договір) від 24.08.2020 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування тощо. ОСОБА_1 погодилася на укладення такого договору і на таких умовах, про що свідчить підписаний власноруч Відповідачем Договір-Анкета, Анкета заявка про надання споживчого кредиту. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Тобто, відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ ФК «Суперіум». Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача, яка додана до матеріалів справи одразу із позовом. Щодо посилань Відповідача на положення Закону України «Про забезпечення прав і свободи внутрішньо переміщених осіб» та відповідно нікчемності договору факторингу, представник Позивача зазначає наступне. Так, з виписки з карткового рахунку Відповідача за період з 11.02.2022 по 10.03.2022 ОСОБА_1 мала непогашену заборгованість в сумі 202941,33 грн (на початок періоду), на кінець періоду ця заборгованість становила 211305,66 грн, при цьому слід зазначити, що мінімальна сума поповнення становила 19669,99 грн, а по факту зараховано було лише 15473,95 грн, отже сума непогашеного зобов`язання становила 4196,04 грн. Отже, зазначене свідчить про наявність станом на 24.02.2022 року прострочення сплати платежу за кредитним договором. Зазначене свідчить про відсутність підстав для застосування положень статті 9-2 Закону України №1646ІХ до спірних правовідносин, оскільки, незважаючи на те, що Договір було укладено до 24.02.2022, що Відповідач є внутрішньо переміщеною особою, однак, при цьому станом на березень 2022 у позичальника мало місце прострочення сплати платежів (була наявна заборгованість), що відповідно до положень ч.6 ст.9-2 зазначеного Закону не звільняє боржника від виконання кредитних зобов`язань, тобто у даному випадку Закон, на який посилається Відповідач не скасовує цивільну відповідальність відповідача перед кредитором. Також вказує, що Довідка за заборгованістю, яка додана до позову містить технічну помилку, проте заборгованість відповідача в сумі 514122.14 грн. (заборгованість за основним боргом 248713.51 грн., заборгованість за відсотками 265408.63 грн., заборгованість за комісіями 0.00 грн.), підтверджена належними доказами випискою з карткового рахунку. Відповідач не спростовує наявність заборгованості у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, не надає контррозрахунок. Відповідно не є обґрунтованими посилання Відповідача на нікчемність договору факторингу внаслідок передачі права вимоги до Відповідача за кредитним договором.

13.06.2025 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вказано наступне. Позивач у відповіді на відзив посилається на виписку АТ «УкрСиббанк» за розрахунковий період 11.02.2022 10.03.2022, вказуючи, що станом на початок цього періоду (11.02.2022) заборгованість становила 202 941,33 грн, а на кінець періоду - 211 305,66 грн. При цьому Позивач зазначає, що за розрахунковий період Відповідач поповнив рахунок на 15 473,95 грн. замість мінімально необхідних 19 669,99 грн., що нібито свідчить про прострочення. Однак це твердження є неправдивим, оскільки: У розділі виписки за період 11.02.2022 10.03.2022 зазначено, що «попередній борг» 0,00 грн., тобто на початок розрахункового періоду не існувало простроченої заборгованості. У розділі «У тому числі на погашення заборгованості поточного циклу» у тій самій виписці чітко зазначено: попередній борг: 0,00 грн., що беззаперечно спростовує тезу Позивача про наявність прострочення ще з лютого 2022 року. Тобто, жодна позиція виписки не підтверджує наявність прострочення до 24.02.2022, а навпаки засвідчує відсутність боргу за попередній період, що узгоджується з твердженнями Відповідача. Відповідач вважає, що Позивач не довів факту наявності заборгованості станом на 24.02.2022 року. Надані ним документи, зокрема банківські виписки, навпаки, спростовують його твердження.

13.06.2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких вказав, що з виписки з карткового рахунку Відповідача за період з 11.02.2022 по 10.03.2022 ОСОБА_1 мала непогашену заборгованість в сумі 202941,33 грн (на початок періоду), на кінець періоду ця заборгованість становила 211305,66 грн, при цьому слід зазначити, що мінімальна сума поповнення становила 19669,99 грн, а по факту зараховано було лише 15473,95 грн, отже сума непогашеного зобов`язання становила 4196,04 грн. Тобто відповідачем за умовами договору не був внесений повністю мінімальний платіж, а лише частково у сумі 15473,95, про що свідчить виписка з карткового рахунку. Так, у вказаний період було зараховано 15473,95 грн, а списано банком в рахунок погашення заборгованості за кредитом 23838,28 грн, при цьому мінімальна сума поповнення рахунку становила 19669,99 грн. Також з виписки вбачається, що наступний період містить вже оверліміт в розмірі 20955,52 грн, тобто перевищення ліміту користування кредитних коштів внаслідок несплати встановленої договором мінімальної суми поповнення. Отже, зазначене свідчить про наявність станом на 24.02.2022 року прострочення сплати платежу за кредитним договором. Відповідачем не надано доказів, що якась сума його оплати за кредитом не врахована при розрахунку заборгованості, що опосередковано підтверджує правильність обчисленої АТ «Укрсиббанк» заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № №0.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала за обставинами, вказаними у письмових запереченнях та відзиві на позов. Просила в позові відмовити.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

24.08.2020 ОСОБА_1 уклала з АТ «УКРСИББАНК» Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського / рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 0.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Банк на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог законодавства України документів відкриває Клієнту та обслуговує на умовах Тарифного плану … …. розміщеного на сайті й на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку (надалі - «Тарифи»), поточний рахунок, який обслуговується згідно цього Договору-анкети та Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» …

Відповідно до п. 1.2. Договору, Банк встановлює ліміт овердрафту(надає кредит), на Картковому рахунку Клієнта (надалі - ліміт кредитування), а Клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим Договором-анкетою та Правилами.

Відповідно до п. 1.3. Договору, Банк має право надавати, а Клієнт отримувати послуги та/або сервіси Банку, в тому числі щодо кредитування, шляхом вчинення електронних правочинів з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем Банку в порядку, викладеному у Правилах.

Відповідно до п. 1.4. Договору, Правила після підписання Сторонами Договору анкети, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи Договір-анкету, Сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами Договору, які викладені в цьому Договорі-анкеті та в Правилах. Підписи Сторін під цим Договороманкетою вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому, після підписання Сторонами цього Договору-анкети, Правила не підлягають додатковому підписанню Сторонами і вступають в силу для Сторін одночасно із підписанням цього Договору-анкети. Терміни, що вживаються в цьому Договорі-анкеті мають значення, надане їм у Правилах.

26.06.2024 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ ФК «Суперіум» укладений Договір факторингу № 278, відповідно до умов якого АТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ ФК «Суперіум» своє право вимоги заборгованості за кредитними Договорами, в тому числі за кредитним Договором №0, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 . Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 278 від 26.06.2024 року ТОВ ФК «Суперіум» набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 514122.14 грн., з яких:

- заборгованість за основним боргом 248713.51 грн.,

- заборгованість за відсотками 265408.63 грн.,

- заборгованість за комісіями 0.00 грн.

V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року в справі № 6-223цс16 зроблено висновок, що «визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів».

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Вищевикладене кореспондується з висновками викладеними в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суд від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц.

Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача.

Щодо посилань Відповідача на положення Закону України «Про забезпечення прав і свободи внутрішньо переміщених осіб» та відповідно нікчемності договору факторингу, суд зазначає наступне.

Статтею 9-2 ЗУ «Про забезпечення прав і свободи внутрішньо переміщених осіб» передбачено звільнення внутрішньо переміщених осіб, які залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, від негативних наслідків невиконання грошових зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики.

Так, загальна сума процентів за кредитним договором та/або договором позики, боржником за яким є внутрішньо переміщена особа, яка у період після дати початку тимчасової окупації залишила або покинула своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України або у період після 14 квітня 2014 року залишила або покинула своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, не може перевищувати суми процентів, нарахованої протягом строку, на який надавався кредит (позика), за мінімальною ставкою, визначеною договором.

За невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою, визначеною частиною першою цієї статті, зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики не нараховується неустойка (штраф, пеня), не настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, не застосовуються інші санкції майнового характеру.

Кредитор з урахуванням вимог частин першої та другої цієї статті зобов`язаний здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором та/або договором позики у семиденний строк з дня надходження письмового звернення від внутрішньо переміщеної особи.

У разі невиконання кредитором свого обов`язку щодо здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором та/або договором позики на умовах, визначених цією статтею, така заборгованість вважається автоматично перерахованою на наступний день після закінчення відповідного семиденного строку з дня надходження до кредитора письмового звернення від внутрішньо переміщеної особи.

Відступлення (продаж, передання) права вимоги за кредитним договором та/або договором позики, позичальником за яким є внутрішньо переміщена особа, визначена частиною першою цієї статті, без згоди боржника забороняється.

Дія абзацу першого цієї частини не поширюється на кредиторів, віднесених до категорії неплатоспроможних, а також на банки, щодо яких здійснюються процедури виведення з ринку відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідальність за невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою, визначеною частиною першою цієї статті, зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права.

Положення частин першої - п`ятої цієї статті поширюються виключно на кредитні договори та договори позики, укладені:

до дати початку тимчасової окупації з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України;

до 14 квітня 2014 року з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Положення частин першої - п`ятої цієї статті не поширюються на заборгованість внутрішньо переміщених осіб, які:

залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України та в яких станом на дату початку тимчасової окупації наявне прострочення сплати платежів за кредитними договорами та/або договорами позики;

залишили або покинули своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та станом на 14 квітня 2014 року в яких наявне прострочення сплати платежів за кредитними договорами та/або договорами позики.

Звільнення внутрішньо переміщеної особи від негативних наслідків порушення нею грошових зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики відповідно до положень цієї статті не може бути підставою для відмови у наданні нового кредиту та/або позики.

Відповідач зазначає, що станом на 25.02.2022 року Відповідач належним чином виконував зобов`язання по цьому кредитному Договору і не мав заборгованості по сплаті відсотків та тілу кредиту відповідно до його умов, при цьому посилається на виписку з карткового рахунку та на кредитний звіт від 19.12.2024 року наданим ТОВ «Українське бюро кредитних історій».

Так, з виписки з карткового рахунку Відповідача за період з 11.02.2022 по 10.03.2022 ОСОБА_1 мала непогашену заборгованість в сумі 202941,33 грн. (на початок періоду), на кінець періоду ця заборгованість становила 211305,66 грн., при цьому слід зазначити, що мінімальна сума поповнення становила 19669,99 грн., а по факту зараховано було лише 15473,95 грн., отже сума непогашеного зобов`язання становила 4196,04 грн.

Зазначене свідчить про відсутність підстав для застосування положень статті 9-2 Закону України №1646ІХ до спірних правовідносин, оскільки, незважаючи на те, що Договір було укладено до 24.02.2022, що Відповідач є внутрішньо переміщеною особою, однак, при цьому станом на дату початку тимчасової окупації у позичальника мало місце прострочення сплати платежів (була наявна заборгованість), що відповідно до положень ч.6 ст.9-2 зазначеного Закону не звільняє боржника від виконання кредитних зобов`язань, тобто у даному випадку Закон, на який посилається Відповідач не скасовує цивільну відповідальність відповідача перед кредитором.

Відповідно не є обґрунтованими посилання Відповідача на нікчемність договору факторингу внаслідок передачі права вимоги до Відповідача за кредитним договором.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)).

Також посилання відповідача про те, що Кредитний звіт з від 19.12.2024 року, наданий ТОВ «Українське бюро кредитних історій», підтверджує що станом на лютий 2022 року Відповідач не мав заборгованості по сплаті за кредитом не заслуговують на увагу, оскільки наявність заборгованості підтверджується вищедослідженою випискою по рахунку, відомості про не зарахування позивачем якихось платежів, контррозрахунок, яким було б спростовано доводи позивача, суду не надано.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позову щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача.

Отже, оскільки відповідач порушив договірні зобов`язання за кредитним договором, ухиляється від повернення взятого кредиту та відсотків, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ» заборгованість за кредитним договором №0 від 24.08.2020 року, в розмірі 514122 /п`ятсот чотирнадцять тисяч сто двадцять дві/ гривні 14 копійок, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 6169 /шість тисяч сто шістдесят дев`ять/ гривень 47 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги в Комунарський районний суд міста Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ», , місцезнаходження: м. Київ, Вознесенський узвіз, будинок 23- А, нежитлове приміщення №35А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання ВПО: АДРЕСА_1 .

Суддя Ю.В. Ковальова