Справа № 686/8831/25
Провадження № 2/686/3862/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Цибульській Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

01 квітня 2025 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 21.04.2020 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено договір про надання кредиту № 500829541, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 30 577 грн. 22 коп., строк кредиту 84 місяці, на споживчі потреби з відсотковою ставкою 23 %.

Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», що має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами.

АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 30 577 грн. 22 коп. В свою чергу, позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 року загальний розмір заборгованості становив 38 123 грн. 57 коп., з яких: 29 653 грн. 62 коп. тіло кредиту; 8 469 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі котрого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 500829541 від 21.04.2020 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість у розмірі 38 123 грн. 57 коп., а також судовий збір у сумі 3 028 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 200 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 16 квітня 2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

13 травня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду заяву (відзив на позов), у якому зазначив, що позов не визнає, оскільки позивачем не надано об`єктивних доказів отримання відповідачем кредитних коштів (документів первинної бухгалтерської документації), не доведено укладання самого кредитного договору у електронній формі, не доведено наявність права вимоги позивача до відповідача.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у судове засідання не з`явився, подав до суд клопотання про розгляд справи його відсутності, вимоги заяви підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у заяві від 13.05.2025 року представник відповідача Савченко Я.В. зазначив клопотання про розгляд справи у його та відповідача відсутності, проти задоволення позову заперечив.

Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як передбачено ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 21.04.2020 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про надання кредиту № 500829541.

AT «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про надання кредиту № 500829541, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АльфаБанк».

За умовами оферти відповідач отримав кредит у безготівковій формі в сумі 30 577 грн. 22 коп., процентна ставка 23% річних. Тип процентної ставки фіксований. Строк кредиту 84 місяці.

Відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, шляхом особистого підписання паспорту споживчого кредиту від 21.04.2020 року, який містить відповідні умові кредитування, що і підписана оферта, а саме сума кредиту зазначено 30 577 грн. 22 коп., строк кредитування 84 місяці, процентна ставка 23% річних. Тип процентної ставки фіксований.

Відповідно до частини першої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Відповідно ст. 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зі ст. 1054 ЦК України встановлюється, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

АТ «Альфа-Банк» (у березні 2022 року перейменовано у АТ «Сенс Банк») виконало свої обов`язки за договором від 21.04.2020 року виконало та надало відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 відкритому у АТ «Сенс Банк» - НОМЕР_1 .

Однак відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором № 500829541 від 21.04.2020 року, у зв`язку з чим відповідно до розрахунку за кредитом станом на 20.09.2021 року має заборгованість в сумі 38 123 грн. 57 коп., з яких: 29 653 грн. 62 коп. тіло кредиту; 8 469 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Отже, суд приходить до висновку, що кредитором було виконано умови договору та надано кредитні кошти, однак відповідач умови договору не виконав у повному обсязі, доказів повного повернення кредитних коштів суду не надав.

Також суд звертає увагу, що відповідач та його представник не скористалась своїм правом подати до суду власний розрахунок та наданий розрахунок заборгованості сторони позивача не спростували.

20 вересня 2021 року між Акціонерним Товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу № 3, на підставі якого фактор зобов`язується передати гроші кошти в розпорядження клієнту, а клієнт відступає фактору, а той набуває належне клієнтові право вимоги до Боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до Договору.

Вказаний договір був підписаний сторонами, копія договору містить підписи уповноважених осіб та печатки юридичних осіб.

Згідно додатку №1-1 до Договору факторингу № 3 від 20.09.2021 року, право вимоги до боржника ОСОБА_1 по договору № 500829541 від 21.04.2020 року було передано ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс».

Згідно Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 20.09.2021 року до Договору Факторингу № 3 від 20.09.2021 року АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» уклали цей акт про те, що клієнт передав а фактор прийняв право вимоги, детальний опис складових якого наведений у Додатку № 1-1 до Договору. Загальна кількість боржників становить 9188.

Відповідно до копії платіжного доручення № 559 від 20.09.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» оплатила АТ «Альфа-Банк» отримані ним права вимоги за договором факторингу № 3 від 20.09.2021 року у сумі 12 844 800 грн. 00 коп.

Слід також зазначити, що ст. 1080 ЦК України передбачає, що договір Факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Крім того, про фактичне відступлення права вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» свідчить наявність у позивача документів кредитної справи ОСОБА_1 , які були додані представником позивача до позовної заяви.

Отже, є всі законні підстави вважати, що договір факторингу № 3 від 20.09.2021 року є дійсним та відповідним до вимог чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи виходить з презумпції правомірності правочину вищезазначеного кредитного договору (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України).

Отже, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за укладеним кредитним договором № 500829541 від 21.04.2020 року не виконав ні на користь нового кредитора, ні на користь первинного кредитора, наявна за вищевказаним кредитним договором заборгованість відповідачем до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, тому заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 38 123 грн. 57 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3 028 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про відшкодування на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з приписами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як встановлено судом, у межах розгляду даної цивільної справи позивачу надавалась професійна правнича допомога адвокатом Литвиненко О.І. на підставі договору про надання правової допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до копії акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 15.07.2024 року, адвокат Литвиненко О.І. надала ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» юридичні послуги на загальну суму 9 200 грн. 00 коп.

Копією платіжної інструкції № 4953 від 01.10.2024 року підтверджується факт сплати адвокату Литвиненко О.І. грошових коштів у розмірі 9 200 грн. 00 коп.

Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно ч. 5, 6ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Верховного Суду від 22.11.2019 року у справі № 910/906/18 зазначено, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Суд звертає увагу, що стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд дослідивши перелік послуг, наданих адвокатом позивача за договором про надання правової допомоги, вважає що заявлені витрати на професійну правничу допомогу відповідають критерію розумності, співмірності та пропорційності до предмета спору у цій справі, тому, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача заявлені витрати на правову допомогу в розмірі 9 200 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (, адреса: 03035, м. Київ, пл.. Солом`янська, 2) заборгованість за договором про надання кредиту № 500829541 від 21.04.2020 року у розмірі 38 123 грн. 57 коп., судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 200 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 червня 2025 року.

Суддя О.М. Палінчак