Справа № 581/167/25
Провадження № 2/581/203/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2025 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді Кузьмінського О.В., за участю секретаря судового засідання Мазур О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобайл Енерджи» про стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и в :

11 березня 2025 року представник позивача адвокат Шульга О.С. звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ТОВ «Мобайл Енерджи» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за листопад, грудень 2024 року в розмірі 20601,76 грн., компенсацію за 14 днів невикористаної відпустки в розмірі 4625,01 грн. та вихідну допомогу у розмірі 10300,88 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 4 січня 2023 року ОСОБА_1 прийнято на роботу в ТОВ «Мобайл Енерджи» на посаду молодшого оператора заправних станцій. 31 грудня 2024 року його звільнено у зв`язку із скороченням чисельності штату згідно із пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Проте в день звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку, нарахована заробітна плата за листопад, грудень 2024 року у розмірі 20601,76 грн. на даний час не виплачена. Також не було виплачено вихідну допомогу у розмірі 10300,88 грн. Крім того, він має 14 календарних дні невикористаної основної відпустки, а тому відповідач повинен виплатити йому грошову компенсацію за 14 днів невикористаної відпустки у розмірі 4625,01 грн.

Ухвалою суду від 12 березня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача адвокат Шульга О.С. подав заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи сповіщений через електронний кабінет ЄСІТС відповідно до частини 6, пункту 2 частини 8 статті 128 ЦПК України.

Відзив відповідачем не подавався.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем - з 4 січня 2023 року працював на посаді молодшого оператора заправних станцій АЗС №29. 31 грудня 2024 року його звільнено у зв`язку з скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 7).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону.

Згідно з статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до статті 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу, своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною четвертою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

У частині першій статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини 1 статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частина перша статті 47 КЗпП України встановлює, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Згідно з статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що відповідач в день звільнення видав йому копію наказу про звільнення, але остаточного розрахунку при звільненні не здійснив, заборгованість по виплаті заробітної плати на день звільнення становить 20601,76 грн.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу станом на 3 квітня 2025 року підтверджено, що сума нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати за листопад 2024 року становить 10287,61 грн., за грудень 2024 року - 18954,80 грн. З цих сум були сплачені страхові внески (а.с. 45-48).

Відповідно до виписок по картковому рахунку, належного ОСОБА_1 за період з 1 грудня 2024 по 9 лютого 2025 року зарахування заробітної плати за листопад, грудень 2024 року відсутнє (а.с. 9-12).

Відповідач доказів перерахування на користь позивача заробітної плати за листопад грудень 2024 року також не надав.

Таким чином, заборгованість ТОВ «Мобайл Енерджи» перед позивачем по заробітній платі за період з листопада 2024 року по грудень 2024 року включно становить 29242,41 грн.

Щодо вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку.

Позивач просить стягнути компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 4625,01 грн., посилаючись на те, що має 14 календарних днів невикористаної основної відпустки.

Відповідно до наказу №186-К/С від 31 грудня 2024 року про звільнення працівника у зв`язку зі скороченням чисельності штату бухгалтерію зобов`язано виплатити грошову компенсацію у зв`язку зі звільненням за 14 календарних днів щорічної основної відпустки та вихідну допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати. (а.с. 6).

Оскільки відповідачем не надано жодних доказів на спростування даного твердження, суд бере за основу саме 14 календарних днів для розрахунку компенсації за невикористану відпустку, проте не погоджується із проведеним позивачем розрахунком.

Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки (абз. 1 п. 2 Порядку). Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.

Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки (п. 7 Порядку).

Компенсація за невикористану відпустку мала бути виплачена відповідачем позивачу при звільненні, тобто 31 грудня 2024 року, тому середня заробітна плата для розрахунку компенсації береться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передували грудню 2024 року, тобто з грудня 2023 року по листопад 2024 року.

Виходячи з індивідуальних відомостей про застраховану особу ПФУ (форма ОК-7) середня заробітна плата ОСОБА_1 за період грудень 2023 року - листопад 2024 року склала 409,68 грн. (149941,14 грн. : 366 д.).

Таким чином, розмір нарахованої компенсації за невикористану відпустку становить 5735,52 грн. (409,68 грн. х 14 д.).

Щодо вимоги про стягнення вихідної допомоги.

Поняття та підстави виплати вихідної допомоги визначені в статті 44 КЗпП України. За змістом цієї норми вихідна допомога - це грошова виплата працівникові, який звільнений з роботи не з власної ініціативи, яку виплачує роботодавець у випадках, передбачених законом або сторонами. Вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав, що виплачуються працівникові при звільненні. Тобто, основним завданням вихідної допомоги є матеріальне забезпечення звільненого працівника в період пошуку ним нової роботи. Отже, спір у цій справі стосується невиплати вихідної допомоги при звільненні на яку працівник має право, згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, а тому не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про її стягнення.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках, зокрема скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40, пункті 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Для розрахунку вихідної допомоги при звільненні необхідно визначити розмір середньомісячної заробітної плати відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати відповідно постанови до Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року.

Відтак, розрахунок середнього заробітку є наступним: розмір нарахованої заробітної плати позивачу останні два календарні місяці роботи, що передували його звільненню у період з 1 жовтня по 30 листопада 2024 року становив 23083,73 грн., тобто середня заробітна плата складає: 11541,87 грн. (23083,73 грн. /2).

Таким чином, сума нарахованої вихідної допомоги, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 11541,87 грн.

Суд звертає увагу, що вказані до стягнення на користь позивача суми коштів є сумами нарахованих виплат, нарахування та утримання (перерахування) податків та інших обов`язкових платежів є виключними повноваженнями роботодавця.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі частини 6 статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 12, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобайл Енерджи» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість по заробітній платі за листопад, грудень 2024 року в розмірі 29242,41 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 5735,52 грн. та вихідну допомогу в розмірі 11541,87 грн., а всього 46519,80 грн. (без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобайл Енерджи» судовий збір на користь держави в розмірі 1211,20 грн. які підлягають зарахуванню до державного бюджету за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мобайл Енерджи» (вул. Котляревського, 12, м. Бориспіль, Бориспільський район, Київська область, ).

Суддя О. В. Кузьмінський