ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5184/25 Справа № 215/6786/24 Суддя у 1-й інстанції - Камбул М. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Зеркін Артур Сергійович, на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 26 лютого 2025 року, яке ухвалено суддею Камбул М.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 26 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради заборгованості з виплати заробітної плати.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 працювала на підприємстві відповідача на посаді «сестра медична палатна», у зв`язку з чим щомісячно відповідач здійснював позивачу нарахування сум заробітної плати та за наявності коштів виплачував її, однак починаючи з другої половини лютого 2023 року, фактична виплата заробітної плати не здійснювалась.

В подальшому, відповідачем за період з лютого 2023 року по червень 2024 року, була здійснена часткова виплата заробітної плати, через що утворилась заборгованість у розмірі 40147,90 грн, яку позивачка просила стягнути на свою користь.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Криворізької міської лікарні №7» Криворізької міської ради про стягнення невиплаченої заробітної плати задоволено частково, стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Криворізької міської лікарні №7» Криворізької міської ради на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в розмірі 17135,02 грн за період з 01.02.2023 по 31.05.2023, та стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Криворізької міської лікарні №7» Криворізької міської ради судовий збір у розмірі 1211,20 грн на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Зеркін Артур Сергійович, звернулась до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2025 року скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов ОСОБА_1 в частині стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» нараховану але невиплачену заробітну плату у розмірі 23012,88 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що працівнику належить право отримання, а роботодавцю - зобов`язання з виплати на користь працівника суми заробітної плати за виконану роботу. Надані в суді першої інстанції письмові докази, якими відповідач обґрунтовує часткову сплату заробітної плати за спірний період, які прийнято судом першої інстанції до уваги та на їх підставі ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог, не містять посилань на суму сплаченої заробітної плати в певному періоді/суму сплаченої заборгованості з виплати заробітної плати в певному періоді, не містить посилань на період виплати заробітної плати/заборгованості з виплати заробітної плати, не містить обґрунтованого призначення платежу у відповідних платіжних інструкціях, які б дали змогу ідентифікувати такий платіж в розрізі виплати заробітної плати/заборгованості з виплати заробітної плати, що вказує на помилковість висновків місцевого суду про підтвердження поданими відповідачем доказами часткової виплати суми заборгованості з виплати заробітної плати. Відтак, вважає, що висновки суду є протиправними та такими, які не відповідають загальним принципам цивільного законодавства України.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Також, на спростування доводів апеляційної скарги, надав відомості зарахувань заробітної плати за період з квітня 2023 року по серпень 2023 року та копії платіжних інструкцій про перерахування коштів.

З відомостей наданих представником вбачається, що позивачці були сплачені зазначені суми : за лютий 2023 року - 7570,14 грн. (Відомість зарахувань заробітної плати від 14.04.2023, за № 171, Відомість зарахувань заробітної плати від 08.05.2023, за № 20, Відомість зарахувань заробітної плати від 15.05.2023, за № 160), за березень 2023 року - 5326,50 грн. (Відомість зарахувань заробітної плати від 01.08.2023, за № 19), за квітень 2023 року - 8959,02грн. (Відомість зарахувань заробітної плати від 11.05.2023, за №1, Відомість зарахувань заробітної плати від 01.08.2023, за № 232), за травень 2023 року - 9709,32 грн. (Відомість зарахувань заробітної плати від 05.06.2023, за №2, Відомість зарахувань заробітної плати від 07.06.2023, за № 50, Відомість зарахувань заробітної плати від 18.08.2023, за № 201), за червень 2023 року - 5326,49грн. (Відомість зарахувань заробітної плати від 07.07.2023, за № 125, Відомість зарахувань заробітної плати від 19.07.2023, за №19).

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває з 06.04.2010 в трудових відносинах з КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР, що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 (а.с. 6-8).

Згідно довідки від 13.07.2023 № 1795 виданої КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР, загальна заборгованість станом на 30.06.2023 по виплаті заробітної плати перед ОСОБА_1 становить 40147,90 грн. (а.с. 9).

Відповідно до наказу № 269 від 04.08.2023 виданого КНП «Криворізькою міською лікарнею №7» КМР, головному бухгалтеру наказано здійснити перерахунок нарахованої але не виплаченої заробітної плати працівників лікарні за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 в межах граничного фонду витрат на оплату праці відповідно до пп.4 п. 1 Постанови КМУ від 13.01.2023 № 28, забезпечивши мінімальні гарантії щодо умов оплати праці (а.с.54).

Як вбачається з довідки про доходи № 20 від 12.02.2025, за період з 01.02.2023 по 31.05.2023, ОСОБА_1 до проведення аудиту належало до виплати: за лютий 2023 12464,01 грн, за березень 2023 12464,01 грн, квітень 2023 13273,01 грн, травень 2023 10354,36 грн, червень 2023 - 5326,50 грн, після проведення аудиту належало до виплати: за лютий 2023 7570,13 грн, за березень 2023 5326,50 грн, квітень 2023 8911,23 грн, травень 2023 9612,51 грн, червень 2023- 5326,50 грн, та виплачено заробітну плату: за лютий 2023 7570,13 грн, за березень 2023 5326,50 грн, квітень 2023 8911,23 грн, травень 2023 9612,51 грн, червень 2023- 5326,50 грн (а.с. 64).

Відділом внутрішнього аудиту апарату міської ради виконкому Криворізької міської ради надано рекомендації №11/01-04-17/129 від 29.06.2023 за результатами позапланової перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності лікарні, з метою покращення стану фінансової дисципліни, в.о. директора КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР, Онищуку В., рекомендовано: відповідним наказом лікарні провести розмір оплати праці працівників відповідно до вимог діючого законодавства, а саме до пп.4 п. 1 Постанови КМУ від 13.01.2023 № 28, а саме в межах граничного фонду витрат на оплату праці, 85% від усіх надходжень з урахуванням грошових залишків щомісяця; з метою запобігання незаконних витрат з оплати праці, скоротити завищену кредиторську заборгованість з оплати праці з нарахуваннями, яка склалася на 01.06.2023, як нараховану понад нормами, встановлені пп. 4 п. 1 Постанови КМУ від 13.01.2023 № 28 (а.с. 45).

Наказом в.о. директора КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР №209 від 27.04.2023 на період дії воєнного стану, зупинена вимога Додатку 5 «Схема визначення» посадових окладів, розділу 4 «Оплата праці» Колективного договору підприємства. З 01.05.2023 встановлено працівникам посадові оклади, доплати, надбавки в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, використовуючи схему тарифних розрядів згідно спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України № 308/519 від 05.10.2005 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» (а.с. 53).

Також, наказом № 269 від 04.08.2023 виданого КНП «Криворізькою міською лікарнею №7» КМР, головному бухгалтеру наказано здійснити перерахунок нарахованої але не виплаченої заробітної плати працівників лікарні за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 в межах граничного фонду витрат на оплату праці відповідно до пп.4 п. 1 Постанови КМУ від 13.01.2023 № 28, забезпечивши мінімальні гарантії щодо умов оплати праці (а.с. 54).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з наказу в.о. директора КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР №209 від 27.04.2023, вбачається істотна зміна умов праці, а саме зменшення розміру оплати праці, яка настала з 01.02.2023, та повідомлення працівника про зміну таких умов повинно було здійснитися до зазначеної дати, але, всупереч вимог ч.2 ст.3 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують ознайомлення позивачки ОСОБА_1 із вказаним наказом, яким були істотно змінені умови її праці та наказом № 269 від 04.08.2023.

Також, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що існують підстави для часткового задоволення позову та необхідності стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, яка утворилася за період з 01.02.2023 по 31.05.2023, в розмірі 17135,02 грн, який визначено судом як різниця між заробітною платою нарахованою до виплати до проведення аудиту та фактично виплаченою заробітною платою у період з 01.02.2023 по 31.05.2023, через порушення відповідачем статті 58 Конституції України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно пп. 3, 4 п. 1 Постанови КМУ від 13.01.2023 № 28, вимоги підпункту 1 цього пункту не поширюються на: державні та комунальні заклади охорони здоров`я, які мають укладені з Національною службою здоров`я договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, якщо витрати на оплату праці з нарахуваннями за поточний місяць, що розраховані відповідно до абзаців третього і четвертого підпункту 1 цього пункту, перевищують 85 відсотків отриманих у поточному місяці грошових коштів з урахуванням накопичених залишків; медичних працівників, які залучені виключно до надання первинної медичної допомоги (лікарів або інших медичних працівників, які працюють під керівництвом таких лікарів), у разі, коли лікаря обрали менше ніж 70 відсотків пацієнтів оптимального обсягу практики первинної медичної допомоги. У випадках, визначених підпунктом 3 цього пункту, мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я установлюється в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, яка передбачена законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до ч.2ст.1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»,на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статями 43, 44 Конституції України.

Згідно ч.3 ст.32 КЗпП України, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до ч.2 ст.3 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

З наказу в.о. директора КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР №209 від 27.04.2023, вбачається істотна зміна умов праці, а саме зменшення розміру оплати праці яка настала з 01.05.2023, тобто повідомлення працівника про зміну таких умов повинно було здійснитися до 01.05.2023, але, всупереч вимог ч.2 ст.3 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують ознайомлення позивача ОСОБА_1 з наказом в.о. директора КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР №209 від 27.04.2023, яким були істотно змінені умови її праці та наказом №269 від 04.08.2023.

Згідно довідки доходи № 20 від 12.02.2025, за період з 01.02.2023 по 31.05.2023, ОСОБА_1 до проведення аудиту належало до виплати: за лютий 2023 12464,01 грн, за березень 2023 12464,01 грн, квітень 2023 13273,01 грн, травень 2023 10354,36 грн., червень 2023 - 5326,50 грн, після проведення аудиту належало до виплати: за лютий 2023 7570,13 грн, за березень 2023 5326,50 грн, квітень 2023 8911,23 грн, травень 2023 9612,51 грн, червень 2023- 5326,50 грн, та виплачено заробітну плату: за лютий 2023 7570,13 грн, за березень 2023 5326,50 грн, квітень 2023 8911,23 грн, травень 2023 9612,51 грн, червень 2023- 5326,50 грн.

Тобто, різниця між заробітною платою нарахованої до проведення аудиту та фактично виплаченою становить 17135,02 грн, з розрахунку: 53811,89 грн 36746,87 грн.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» саме роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Відповідно до статті 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

На спростування доводів апеляційної скарги про те, що зі сторони відповідача не було надано жодних доказів, які б свідчили про виплату на користь позивачки відповідних сум заборгованості, саме за вказаний в позовній заяві період облікованої заборгованості, не було надано відповідних платіжних інструкцій, які б свідчили саме про виплату заборгованості за спірний період, що вказує на необґрунтованість висновків місцевого суду, відповідачем Комунальним некомерційним підприємством «Криворізької міської лікарні №7» Криворізької міської ради було надано до суду апеляційної інстанції відомості зарахувань заробітної плати за період з квітня 2023 року по серпень 2023 року та копії платіжних інструкцій про перерахування коштів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду, в оскаржуваній частині, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Зеркін Артур Сергійович, - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 червня 2025 року.

Головуючий

Судді