Справа № 638/7322/23
провадження № 6/610/33/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2025 Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Тімонової В.М.,

з участю секретаря судового засідання Афоніної Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Харкові подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. з метою примусового виконання виконавчого листа № 638/7322/23, виданого 05.11.2024 Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму матеріального збитку, заподіяного внаслідок залиття, у розмірі 58806,50 грн., сума моральної шкоди у розмірі 2500,00 грн, звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Дане подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 11.06.2025 не допустив приватного виконавця до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що є перешкодою для примусового виконання виконавчого документа, про що складено акт приватного виконавця від 11.06.2025.

Під час виконання судового рішення встановлено, що вжиті виконавцем заходи щодо звернення стягнення на кошти та рухоме майно боржника не призвели до очікуваного результату у вигляді повного та фактичного виконання обов`язків боржника за виконавчим документом, у зв`язку із чим, виникла необхідність звернутися до суду із даним поданням.

Приватний виконавець Близнюков Ю.В. просить проводити розгляд подання без його участі.

Суд, перевіривши надані приватним виконавцем докази на обґрунтування подання, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. перебувають виконавчі провадження ВП № 77066573, ВП № 77066581, ВП № 77066591, ВП № 77066576 з примусового виконання виконавчого листа № 638/7322/23, виданого 05.11.2024 Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму матеріального збитку, заподіяного внаслідок залиття, у розмірі 58 806 (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот шість) гривень 50 копійок, суму моральної шкоди у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 11 471 (одинадцять тисяч чотириста сімдесят одну) гривню 04 копійки; стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму матеріального збитку, заподіяного внаслідок залиття, у розмірі 58 806 (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот шість) гривень 50 копійок, суму моральної шкоди у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

ОСОБА_1 11.06.2025 не допустив приватного виконавця до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що є перешкодою для примусового виконання виконавчого документа, про що складено акт приватного виконавця від 11.06.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Положеннями ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 4) ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Суд зазначає, що недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст.ст. 12, 18 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/41727/19-ц, від 17.02.2021 у справі № 761/37339/19.

Наданий приватним виконавцем акт про те, що йому не надано допуск для проведення виконавчих дій до квартири, що належить ОСОБА_1 не підтверджують здійснення боржником перешкод у входженні приватним виконавцем до належної йому квартири, з огляду на відсутність в матеріалах справи повідомлення боржнику про намір приватного виконавця проведення відповідних виконавчих дій у місці, дату та час.

Крім того, за приписами ч. 2, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи.

Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. не надано належних доказів перешкоджання боржником ОСОБА_1 у здійсненні виконавчих дій, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог подання та відсутність достатніх правових підстав для його задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 439 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. М. Тімонова