Справа № 301/1187/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача: Керецьківська сільська рада Хустського району, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін ОСОБА_8 , який заповіту не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги за ОСОБА_8 були його вдова ОСОБА_9 та діти: позивачка ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 . Мати сторін ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не оформивши спадщину. До складу спадщини входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі відмовилися від оформлення спадкових прав за батьками на вказаний будинок на користь позивачки. Позивачка спадщину прийняла, оскільки на день відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, але не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок, який входить до складу спадкового майна, оскільки відсутні правовстановлюючі документі на майно та будинок на зареєстрований. Просила визнати за собою право власності на спадкове майно.

Ухвалою Іршавського райсуду від 16.05.2025 року відкрито провадження у справі, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено Керецьківську сільську раду, справу призначено на підготовче засідання.

Ухвалою Іршавського райсуду від 09.06.2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу по суті без її участі (а.с. 82,94,118).

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу по суті за їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі (а.с. 80,84,86,88,90,92,95-97,99,119-124).

Представник Керецьківської сільської ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті без його участі, заперечень на позов не подав (а.с.98,100-101).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , не зареєстрований (а.с.125).

Згідно виписки з погосподарської книги Лисичівської сільської ради за 2001-2005 роки, що видана Керецьківською сільрадою 20.03.2025 року №24, власником будинку за адресою АДРЕСА_1 , був ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.43). Житловий будинок збудований у 1949 році на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку. Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений (а.с.44-48). Згідно Висновку про вартість майна №22 від 12.05.2025 року, вартість будинку становить 102243 грн. (а.с.50).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.06.2013 року (а.с.40). Заповіту ОСОБА_8 не залишав.

Спадкоємцями за законом першої черги за ОСОБА_8 були його вдова ОСОБА_9 та діти: позивач ОСОБА_2 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.20,21,24,27,29,31,33,34, 37,38,39).

До складу спадщини входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі відмовилися від оформлення спадщини за батьком на вказаний будинок. Вдова спадкодавця ОСОБА_9 та позивачка ОСОБА_1 прийняли спадщину, оскільки на день відкриття спадщини фактично проживали разом із спадкодавцем (а.с.42). Оскільки згідно вимог ст. 1267 ЦК України, розмір часток всіх спадкоємців за законом є рівними, два спадкоємця першої черги за законом, які прийняли спадщину ОСОБА_9 та позивачка ОСОБА_1 спадкують по частці спадкового майна.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 10.11.2021 року (а.с.41). Заповіту ОСОБА_9 не залишала.

Спадкоємцями за законом першої черги за ОСОБА_9 є її діти: позивачка ОСОБА_11 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 та ОСОБА_12 (а.с.20,21,24,27,29,31,33,34, 37,38,39).

Відповідачі відмовилися від спадщини за матір`ю на користь своєї сестри позивачки ОСОБА_1 . Відмова відповідачів від спадщини не суперечить вимогам ст.1274 ЦК України.

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину за матір`ю, оскільки на день відкриття спадщини фактично проживала разом із спадкодавцем.

До складу спадщини за ОСОБА_9 входить частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який спадкодавець успадкувала після смерті свого чоловіка.

Свідоцтво про право на спадщину спадкоємці не отримували, однак, згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на успадкований за батьками будинок, оскільки такий не зареєстровано в державному реєстрі прав на нерухоме майна та відсутні правовстановлюючі документи на нього.

Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, або у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідачі подали до суду заяви, в яких визнали позов. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права та свободи інших осіб.

На даний час громада с. Лисичово відноситься до територіальної громади Керецьківської сільської ради Хустського району (колишнього Іршавського району), яка заперечень на позов не подала.

Дана справа підсудна Іршавському районному суду, оскільки відповідно до п.3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів України», до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження в межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Оскільки згідно погосподарської книги села власником житлового будинку був батько позивача, спадкоємцем якого є позивачка, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 328, 392, 1218, 1261, 1268 ч.3, 1274 ЦК України, ст. 12, 13, 263-264 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 30 червня 2025 року.

Головуюча: М. О. Пітерських